‫- NETFLIX מציגה -‬
‫ניקח אותך להורייך.‬
‫תגידי להורייך שאת בסדר,‬ ‫שלא עשו לך שום דבר מוזר.‬
‫סבתא!‬
‫מרתה!‬ ‫-סבתא!‬
‫מרתה, מותק.‬
‫אין לך מה לספר לנו?‬
‫הכול היה בסדר, אבא.‬
‫חברה של בעלי?‬ ‫-כן.‬
‫לפני הרבה שנים.‬ ‫-הרבה…‬
‫מוזר, הוא אף פעם לא הזכיר אותך.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫המשטרה והצבא צוברים יותר כוח בכל יום.‬
‫אנו נותנים להם כוח כדי שיוכלו להגן עלינו.‬
‫כשהם יבואו בעקבותינו, מי יגן עלינו מפניהם?‬
‫מצאנו את החברה שלך, ג'וליה.‬ ‫היא מעמידה פני אחותה, שרה.‬
‫נתנו לה את אפרך, היא לא הזילה דמעה.‬
‫הרגע חשבתי… אף אחד לא מחפש אותך.‬ ‫אף אחד לא מחכה לך.‬
‫זה יכול להועיל לאימא ולחברה שלך.‬
‫אם תעבוד בשבילי, אתן להן לחיות. וגם לך.‬
‫שלום.‬ ‫-רוצה לשחק?‬
‫הם לא נותנים לי.‬ ‫-נו, טוב.‬
‫הגברת אמרה שתשגיחי על האחיין שלה, סרחיו.‬
‫עזבו, מהר! המשטרה!‬
‫מי התינוק הזה?‬
‫דניאלה הביאה אותו מאזור שתיים,‬ ‫אבל אסור לומר שהוא מלוכלך.‬
‫אל תדאג, אבא. לתינוק יש אבא.‬
‫הם מוסרים אותו.‬ ‫-את יודעת במה הסתבכת?‬
‫המצב כאן קשה. אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫בהצלחה.‬
‫להתראות.‬
‫את תיסעי עם המטען.‬
‫קדימה. הבת שלי בטח תוהה‬ ‫אם עזרתי לך או דיווחתי עליך.‬
‫אבל, ג'וליה…‬
‫סליחה, אימא. לא יכולתי.‬
‫- המשטרה נטרלה קבוצת מחבלים מסוכנת -‬
‫בוקר טוב.‬
‫תודה.‬
‫למען ביטחונכם,‬
‫בשל האירועים שהתרחשו אמש,‬
‫והסיכון הממשי למתקפת טרור,‬
‫הממשלה הלאומית‬
‫העלתה את כוננות הביטחון לרמה חמש‬ ‫עד להודעה חדשה.‬
‫הליכה ברחובות אסורה בין 19:00‬
‫עד 08:00 למוחרת.‬
‫העוצר המורחב מיושם בזאת עד להודעה חדשה.‬
‫בדיקות אקראיות יתבצעו באזור שתיים.‬
‫אנו מבקשים לשאת את תעודות הזהות עליכם‬
‫ואת שיתוף הפעולה שלכם עם אוכפי החוק.‬
‫תודה על שיתוף הפעולה.‬
‫הממשלה הלאומית מבטיחה את הגנתכם.‬
‫ברכותיי, רב-פקד.‬
‫אי אפשר לעצור אותך.‬
‫תפסיק להתחנף, נבארו.‬
‫במקצוע שלנו, יום אחד אתה למעלה,‬
‫ולמוחרת הם משספים לך את הגרון.‬
‫עלמה לופז-דוראן,‬ ‫מנהלת האפידמיולוגיה -‬
‫אבל כן…‬
‫היום יש לנו סיבה לחגוג.‬
‫- אין פחד -‬
‫- בונים את העתיד -‬
‫- זוכרים את הגשם -‬
‫- צוחקים עליהם -‬
‫- לנגד החומה, הזיכרון -‬
‫- זכויות יש להרוויח -‬
‫בבקשה, מותק.‬
‫תודה, אבא.‬
‫על לא דבר.‬
‫את רעבה, מותק?‬
‫כן.‬
‫את גדלה כל כך הרבה.‬
‫את יותר גבוהה מכשהגעת הנה.‬
‫אמדוד אותך היום.‬
‫אתה שקט מדי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני דואג למרתה.‬
‫אחרי אתמול בלילה…‬ ‫אין סיכוי שאעזוב אותה לבד.‬
‫אני אשאר איתה.‬
‫אל תדאג.‬
‫- מטרות נייחות -‬
‫היא תהיה בסדר איתנו.‬ ‫-לא, אמיליה.‬
‫אני מעדיף לקחת אותה.‬
‫לא.‬
‫לא, כי הבית ההוא לא טוב בשבילה.‬
‫זה לא בשבילה. זה בשבילי.‬
‫החלטתי. היא באה איתי.‬
‫מה תגיד?‬ ‫-את האמת.‬
‫מישהו פרץ אתמול. יש להם ילדים.‬ ‫הם יבינו את זה.‬
‫מוזר שלא לקחו כלום.‬
‫פורץ היה לוקח משהו.‬
‫אני יוצאת.‬
‫לאן?‬
‫נתראה בגדר!‬
‫תודה.‬ ‫-גם לך.‬
‫שימי אותם במים.‬
‫כן, גבירתי.‬ ‫-רגע.‬
‫הם יפים מאוד, אימא.‬
‫כן, מאוד.‬
‫איוון…‬ ‫-תני לי סיבה לשמוח שקמתי מוקדם.‬
‫עדיין לא הלכת לישון.‬
‫אהבת את הפרחים? הם עלו לי לא מעט.‬
‫אתה כל כך… רואה,‬ ‫יש אנשים שמברכים אותי‬
‫על התפקיד החדש שלי, בניגוד לאחרים.‬
‫הבאת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬
‫אחיך מסר ד"ש.‬
‫תראה.‬
‫ובכן, המנהלת החדשה של אפידמיולוגיה!‬
‫נו?‬
‫זה נפלא, אימא!‬
‫נפלא!‬
‫אתה לא יודע מה זה.‬ ‫-אני יודע שזה חשוב.‬
‫ואיש לא יעשה זאת טוב יותר מאימי.‬
‫היא תהיה אחראית על המאבק בנורו-וירוס‬ ‫בכל החזיתות.‬
‫נורו-וירוס מסכן. הוא כבר הובס!‬
‫וואו.‬
‫עוד לילה ללא שינה.‬
‫בסדר. זה ייגמר הרבה יותר מהר משנדמה לך.‬
‫סליחה, אדוני השר, הפעם זה היה בגלל‬
‫מנהלת האפידמיולוגיה החדשה.‬
‫נשמע טוב, נכון?‬ ‫הוא ביצע שליחות בשבילי.‬
‫ובכן, תני לו לעשות שליחויות במהלך היום.‬ ‫הוא מעסיק את עצמו בלילה.‬
‫זו רשימת האורחים שלי לערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫הטלפון שלך עליך?‬
‫לא, השארתי אותו באוטו.‬
‫למה שלא תביא אותו?‬
‫הוא באוטו.‬
‫אדוני.‬
‫אבא?‬
‫אבא, חכה!‬
‫ראית את זה?‬
‫לא עכשיו, דניאלה.‬
‫ידעת!‬
‫אני מצטער, אמרו לי הבוקר.‬
‫אתה מעורב בזה?‬
‫ברור שלא!‬
‫אף אחד אחר לא ידע על הטרנספורט.‬
‫בואי הנה.‬
‫המשטרה עושה את עבודתה.‬
‫איש לא יכול להערים על המדינה.‬
‫קודם את מבקשת עזרה.‬ ‫ואז, את מאשימה אותי בדיווח עליהם?‬
‫אל תדברי אליי ככה שוב.‬
‫אין לך מושג כמה זה מסוכן.‬
‫את פזיזה וחסרת אחריות.‬
‫לא לעשות דבר כשאתה יודע מה קורה פה‬ ‫זה חוסר אחריות.‬
‫לפחות אני מנסה לעזור להם…‬
‫טוב, אז זה מה שקורה.‬
‫לא, דניאלה…‬
‫בבקשה, אני לא אומר שזו אשמתך.‬
‫אבל אי אפשר לשנות את העולם‬ ‫רק עם כוונות טובות.‬
‫התינוק היה במשאית, אבא.‬
‫התינוק.‬
‫סליחה.‬
‫מי שם?‬
‫פיאדד…‬
‫אמיליה!‬
‫אמיליה, תקראי את זה, בבקשה.‬
‫- המשטרה נטרלה קבוצת מחבלים מסוכנת -‬
‫בני זונות!‬ ‫איך הם יכולים לקרוא להם טרוריסטים?‬
‫חפים מפשע שמנסים לברוח מהחרא הזה!‬
‫בוא.‬
‫היי, שמעתם?‬
‫כמה מפחיד, טרוריסטים!‬
‫נורא, ממש מפחיד.‬
‫לפחות אנחנו בטוחים.‬
‫יש לנו מזל שיש לנו אוכפי חוק.‬
‫כן, הם יעילים מאוד, בגוניה.‬
‫את מאמינה שאנשים מתלוננים?‬
‫אני עדיין זוכרת לפני 25 שנה,‬ ‫כל הטרוריסטים האלה באו והלכו,‬
‫כאילו שהם היו בעלי המקום. הם הלכו ברחובות.‬ ‫כולם שחומים.‬
‫היה קשה למצוא אדם לבן באזור.‬
‫זה נראה כמו ניו דלהי, זוכרת?‬
‫אנחנו צריכים לפתוח את החנות.‬ ‫-תקשיבי.‬
‫אני כבר יורדת לקנות בקבוקון יין כדי לחגוג.‬
‫הינה, עוד אחד בשבילך.‬
‫בשביל מה?‬
‫תקראי אחד, תמסגרי את השני.‬
‫שטויות, ילד.‬
‫עובדים שחוצים לאזור אחת בכל יום‬
‫חייבים להראות תעודה מזהה,‬
‫בנוסף לגיליון זמן ההגעה…‬
‫תעשו חיפוש!‬
‫חתום על ידי הממונה עליהם.‬
‫קדימה, זוז.‬
‫אבא, אל תלחץ.‬ ‫-סליחה, מתוקה.‬
‫…לשתף פעולה עם רשויות החוק.‬
‫מה עם דודה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫מתוקה,‬
‫תזכרי לקרוא לדודה ג'וליה "אימא" מעכשיו.‬
‫זה חשוב.‬
‫אחרת, היא עלולה להסתבך.‬ ‫-מסמכים.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה… לפעמים אני שוכחת.‬
‫תקשיבי, מתוקה.‬
‫אני יודע שזה קשה, בסדר?‬
‫אבל את תהיי טובה.‬
‫מסמכים ורישיון מעבר.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מחכים למישהי.‬ ‫-אז צאו מהתור.‬
‫קדימה, זוזו הצידה!‬
‫זה בסדר. אל תדאגי.‬
‫למען בריאותכם, הכניסה אסורה בהחלט‬
‫למי שלא עבר בדיקה רפואית הכרחית‬
‫או שמראה תסמינים.‬
‫איפה את?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה, אלכס.‬ ‫-יום טוב, הרמן.‬
‫פתחת את הפה, בן זונה?‬
‫לא עשיתי כלום! הנח לי!‬
‫תראה! רואה את זה?‬
‫תנו לי ללכת! לא עשיתי את זה!‬ ‫-בגללך, אנשים תמימים מתו.‬
‫עכשיו עליך לשלם.‬
‫בסדר.‬
‫כאן, אתה משלם רק על מה שאתה קונה.‬
‫תניח את האקדח.‬
‫אמיליה…‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫תוריד את האקדח.‬
‫חורחה.‬
‫הכניסה אסורה בהחלט‬
‫לכל מי שחולה,‬ ‫אין לו מסמכים או שאינו לבוש כיאות.‬
‫סליחה שכל כך איחרתי.‬
‫דאגנו.‬ ‫-היי!‬
‫איפה היית?‬ ‫-היי, מתוקה!‬
‫לא ידעתי שאת באה!‬ ‫-הפתעה… קדימה.‬
‫החזיקו את המסמכים שלכם, בבקשה.‬
‫איפה היית?‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫הילדה?‬
‫אין רישיון מעבר?‬
‫כן… טוב, אנחנו עובדים אצל שר הבריאות.‬
‫הוא אישר לנו להביא אותה, נכון, מותק?‬
‫כן.‬
‫אתקשר אליו כדי לאשר את זה.‬
‫כמובן.‬ ‫-בואו.‬
‫חכו כאן.‬
‫זה בסדר. אל תדאגי.‬
‫מה קורה? זה כל כך מוזר היום.‬
‫לא שמעת?‬
‫בטח סיפרת למישהו, לעזאזל.‬
‫אם לא אכפת לך, אני אשאל את השאלות.‬
‫אמיליה, עליי להזכיר לך‬ ‫שאת לא האחראית כבר שנים.‬
‫לא מתאים לך? אתה יודע מה לעשות.‬
‫קדימה, יקירי.‬
‫תנסה שוב. מי עוד ידע על המשאית?‬
‫תגיד את זה.‬
‫השר עזר לנו, אמיליה.‬
‫רק כדי לחצות את המחסום.‬ ‫אף אחד לא ידע שהם עוזבים!‬
‫אמיליה?‬ ‫-כן?‬
‫קח אותם ותסתתרו.‬
‫אני באה, בגוניה.‬
‫היי…‬
‫כן?‬ ‫-למה סגור?‬
‫אנחנו עושים ספירת מלאי.‬
‫הרבה עבודה.‬
‫הינה… היין שלך. תוכלי לשלם לי אחר כך.‬
‫אין כמוך.‬
‫טוב, אז תודה.‬
‫ביי, בגוניה.‬ ‫-ביי, אמיליה.‬
‫מה אתה חושב שזה?‬ ‫מעון יום? לינה וארוחת בוקר?‬
‫רוזה, אתמול בלילה…‬ ‫-תחסוך ממני את הפרטים.‬
‫כל אחד ובעיותיו.‬ ‫-הייתה פריצה.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-רוזה.‬
‫גבירתי, אני מצטער שהבאנו את בתנו לעבודה.‬
‫אתמול הייתה פריצה. זר נכנס לחדר שלה.‬
‫אלוהים! אתם בסדר?‬ ‫-תפסנו אותו בדיוק בזמן.‬
‫אולי זה היה פורץ.‬
‫לא ידענו מה לעשות. פחדנו.‬
‫היא יכולה להישאר איתנו בזמן שנעבוד.‬
‫היא לא תטריד אותך.‬ ‫-איך החמודה הזו יכולה להפריע לי?‬
‫אני יודעת שהיא מלאך… ‬
‫אכיר לך את סרחיו ותוכלו לשחק.‬
‫זה נשמע טוב?‬ ‫-לא.‬
‫אני מעדיף להשאיר אותה כאן, באזור השירות,‬ ‫איתנו.‬
‫עדיף לה להיות עם סרחיו.‬
‫כמובן.‬
‫המשרתים שלנו צריכים להיות יעילים ומכבדים.‬
‫ומעל לכול, עליהם להיות טובי לב.‬ ‫נכון, רוזה?‬
‫כן, גבירתי.‬ ‫-בואי, מלאך שלי.‬
‫תכירי חבר חדש.‬
‫את תסתדרי מצוין עם סרחיו.‬
‫אתם לא יודעים כמה מזל יש לכם.‬
‫היא במצב רוח טוב בגלל התפקיד החדש.‬
‫תפקיד חדש?‬ ‫-היא המנהלת.‬
‫המנהלת של… לא יודעת, של משהו חשוב.‬
‫מה עם ההורים שלך? הם שמחים לעבוד כאן?‬
‫כמובן, גם אני שמחה. את יודעת למה?‬
‫כי הם עובדים חרוצים.‬
‫חוץ מזה, הבת שלהם יקרה כל כך.‬
‫היא צייתנית, נחמדה,‬
‫חכמה, יפה מאוד‬
‫ואמינה.‬
‫תביאו את המצרכים תוך שעה, לא דקה יותר מזה.‬
‫קחו גם את הזבל החוצה. הוא מוכן.‬
‫תדאגו למחזר את בקבוקי הזכוכית.‬
‫כמובן, רוזה.‬
‫אני רק אומר שזה לא נראה בסדר.‬
‫רציתי ללכת לבד, הוגו.‬
‫זה היה המפתח לבית של אימו.‬
‫רציתי לדעת מה שלומה.‬ ‫-מה אם זו הייתה מלכודת?‬
‫זו לא הייתה מלכודת.‬
‫אני בטוח שהם צופים בנו ועוקבים אחרייך.‬
‫איש לא עקב אחריי.‬
‫אני אחזור לשם.‬
‫סליחה?‬
‫אני רוצה להביא לה מצרכים.‬
‫היא זקנה ולא אכלה כבר ימים.‬
‫מה יקרה לה?‬
‫מה איתך…‬
‫אם יגלו שאת ג'וליה?‬ ‫-אבל אני ג'וליה.‬
‫היא אימא של החבר שלי.‬ ‫גם שרה הייתה עושה את זה.‬
‫אתה יכול להוריד אותי בגדר ולחזור.‬
‫הבטחתי שאלך.‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫מה החיפזון?‬
‫האישה הזאת היא מודיעה.‬
‫אני בטוחה שהיא חושבת שאני עם המחבלים.‬
‫שעבדתי על כולם.‬
‫זו לא צריכה להיות בעיה,‬ ‫עכשיו כשאת מיודדת עם השר.‬
‫סליחה?‬ ‫-ראיתי אתכם מדברים.‬
‫הזמנת אותו לעלות.‬ ‫-אז?‬
‫עזבת אותנו מזמן. את בוגדת.‬
‫לא השתנית. אין לך בושה.‬
‫לעולם אל תקרא לי בוגדת.‬
‫אתה יודע מה עברתי.‬
‫אז איך לקרוא לך? תגידי לי.‬
‫משטרה! תפתחו את הדלת!‬
‫היי, פיאדד! זאת שרה.‬
‫היכנסי, יקירתי.‬
‫הבאתי אוכל.‬
‫באתי עם הוגו,‬
‫בעלי.‬
‫הינה.‬
‫בוקר טוב, פיאדד.‬
‫היי, הוגו.‬
‫זה היה נכון.‬
‫מה היה נכון?‬
‫שתחזרי.‬
‫כמובן.‬
‫לא האמנת לי?‬
‫הבאנו לך פירות.‬
‫ירקות, קצת עוף. תאכלי קצת היום‬ ‫ונכין מרק למחר.‬
‫תריחי את התפוז הזה… הינה.‬
‫תריחי.‬
‫שכנים נהגו לבוא לעזור.‬
‫אבל אחרי שהם לקחו את קרלוס… והרגו אותו,‬
‫כולם הפנו לי עורף.‬
‫המעט שהיה לי, הם לקחו.‬
‫מי, גבירתי?‬
‫גנבים.‬
‫הם נכנסים כשאני ישנה.‬
‫אני שומעת אותם לוקחים דברים.‬
‫אני לא מעזה לצאת מהחדר שלי.‬
‫אל תדאגי. נתקן את המנעול מייד,‬
‫כדי שאף אחד לא ייכנס.‬
‫ונכין לך משהו טעים לאכול.‬
‫בסדר?‬ ‫-תתקרבי, יקירתי.‬
‫אני אתחיל.‬
‫אני יודעת שאת ג'וליה.‬
‫יש לך את האף של ג'וליה.‬
‫השפתיים של ג'וליה.‬
‫את מריחה כמוה.‬
‫אנחנו מאוד דומות, אבל…‬
‫אני שרה.‬
‫בסדר.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫אנחנו נועלים את הדלתות בספירת מלאי.‬
‫ראיתי מישהו עם אקדח.‬ ‫-לא, בגוניה.‬
‫זהירות! בסדר!‬ ‫-אל תזוז.‬
‫תשאיר את הידיים למעלה.‬
‫אתה מנפץ הכול!‬
‫תני לנו לעבוד או שתבואי איתנו.‬
‫אתה… תעזור לנו להזיז את השקים.‬
‫אני?‬
‫רגע.‬
‫מה זה?‬
‫קפה.‬ ‫-מאיפה זה הגיע?‬
‫הביאו שלושה שקים אתמול. זה חוקי לחלוטין.‬
‫אז בטח יש לך קבלה, תעודת משלוח,‬
‫אישור מהמדינה, תעודה.‬ ‫-לא, אני מצטערת. אין לי.‬
‫אין לי את המסמכים האלה.‬
‫אז אצטרך להחרים את זה.‬
‫קחו את השקים. קדימה.‬ ‫-רק רגע.‬
‫סיימת לחפש?‬
‫גברת, את אומרת לי איך לעשות את עבודתי?‬ ‫חבר'ה…‬
‫אין כאן אף אחד.‬ ‫תביאו את הקפה, הקופסה והשקים.‬
‫אני שמחה שאין כאן אף אחד.‬
‫עשיתי את זה לטובתך, את יודעת,‬ ‫כדי להגן עלייך.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫נראה מי ינצח.‬
‫איפה את גרה?‬
‫בצד השני של הגדר.‬ ‫-איך זה? מפחיד?‬
‫לא אותי.‬
‫את ענייה?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫הילדים בסדר, בריאים ומאושרים.‬
‫אנו עושים איסוף וחיסון לסירוגין.‬ ‫אני מקווה לקבל הנחיות נוספות בקרוב.‬
‫אוהב אותך, אחותי.‬
‫אתם בסדר?‬
‫לעזאזל, הם בילגנו את המקום. נעזור לך.‬
‫אל תדאגי. אנחנו נאסוף את זה.‬
‫השטח פנוי עכשיו.‬
‫אמיליה,‬
‫אני מצטער שדרכינו הצטלבו ככה.‬
‫עשיתי טעות.‬
‫אבל…‬
‫אל תזקפי זאת לחובתי.‬
‫אני אשתדל שלא.‬
‫הכול נשכח.‬
‫תחזרי.‬
‫אנו זקוקים לך יותר מאי פעם.‬
‫לא עכשיו, חורחה. נדבר אחר כך.‬
‫טוב…‬
‫טוב… אז היא עשתה אמבטיה.‬
‫המרק מוכן.‬
‫אנחנו צריכים לצאת. רוזה הולכת לתחקר אותנו.‬
‫אביא לה את התרופות שלה ונלך.‬ ‫-עכשיו?‬
‫כן, עכשיו.‬
‫יש לה אסתמה והיא צריכה משאף.‬ ‫-בסדר… היי, ג'וליה.‬
‫דבר אחד…‬ ‫-כן?‬
‫תקשיבי…‬
‫סליחה שהתמהמתי לפני שבאנו.‬
‫אני אנוכי.‬
‫את יכולה לסמוך עליי שאעזור לאישה הזאת‬ ‫מתי שתרצי. בסדר?‬
‫תודה.‬
‫ראיתי את הזקנה קודם.‬ ‫כל מה שיש כאן שייך לי, הבנת?‬
‫תירגע.‬ ‫-לך!‬
‫לך ותמצא מקום אחר.‬
‫אם כבר מדברים, תן לי את הנעליים שלך.‬ ‫עכשיו!‬
‫אני לא מת.‬
‫אך אהיה בקרוב.‬ ‫באתי לראות את אימי בפעם האחרונה.‬
‫נכנסת לבית שלנו אתמול בלילה?‬
‫סליחה שהפחדתי אותך.‬ ‫נאלצתי לעשות משהו למענה.‬
‫בבקשה, יש לי משפחה.‬ ‫אני גונב בשביל הילדים שלי.‬
‫לא!‬ ‫-בבקשה.‬
‫קום.‬
‫אם תבוא הנה שוב, אני אפוצץ לך את המוח,‬ ‫שמעת אותי?‬
‫כן.‬
‫החוצה!‬
‫הוגו, מה היה הרעש הזה?‬
‫אסור שהיא תדע.‬ ‫-לא.‬
‫סמוך עליי… אסור שהיא וג'וליה ידעו.‬
‫בבקשה.‬
‫פיאדד, אל תדאגי. הפלתי סירים ומחבתות.‬
‫הרמתי הכול.‬
‫תקשיבי, הכנתי לך מרק שום.‬ ‫זה אמור להספיק לכמה ימים.‬
‫הבן שלי צדק.‬
‫הוא תמיד אמר שעדיין יש אנשים טובים‬ ‫שמוכנים לעזור.‬
‫אני מתגעגעת אליו כל כך.‬
‫תקשיבי, פיאדד.‬
‫אתקן את המנעול שלך, כדי שאף אחד לא ייכנס.‬
‫כששרה תחזור, ניתן לך לנוח.‬
‫תודה, יקירי.‬
‫היית במחתרת עם האיש הזה, נכון?‬
‫נלחמת במשטר?‬
‫זה נשמע יותר נחמד ממה שזה היה.‬
‫איך זה היה?‬
‫זה היה קשה… ממש קשה.‬
‫איבדתי חברים רבים… בשנים האלה.‬
‫בגלל זה פרשת?‬
‫פרשתי בשביל הבנות שלי.‬
‫חבר מצא את כל בני משפחתו מתים כשחזר הביתה.‬
‫נבהלתי.‬
‫בני זונות.‬
‫האם איריס ואבא שלה צודקים?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫השר, אמיליה.‬
‫אולי הוא בגד בנו…‬ ‫מישהו ודאי דיבר על המשאית.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫דניאלה!‬ ‫-כן?‬
‫הינה את.‬
‫כן, אני גונבת עגילים של אימא.‬
‫השמלה הוורודה הזו…‬
‫ממש מחמיאה לך.‬
‫אני שונאת ללכת לארוחות האלה,‬ ‫במיוחד ביום שכזה.‬
‫כן.‬
‫אני יודע שאת עושה את זה בשביל אימך. תודה.‬
‫יש לי חדשות טובות מאוד.‬
‫תראי.‬
‫התינוק.‬
‫הוא שרד.‬
‫הוא בבית חולים, אבל הוא לא בסכנה.‬
‫כשהוא יחלים,‬ ‫נמצא לו משפחה מאמצת טובה.‬
‫אני אפקח על זה באופן אישי.‬
‫איתך,‬
‫אם תרצי.‬
‫אני שמחה.‬
‫זה הכול?‬
‫יצאתי מגדרי בשבילו.‬
‫אתה מתייחס אליי כמו אל ילדה קטנה וטיפשית.‬
‫אני שמחה שהתינוק חי.‬
‫יהיו לו חיים מחורבנים,‬ ‫אבל לפחות הוא יחיה.‬
‫בניגוד לעשרת האנשים שנהרגו במשאית,‬
‫על ידי האנשים שיאכלו איתנו ארוחת ערב.‬
‫אתה אוהב חולדות, קרלוס?‬
‫אנשים שונאים אותן. אני חושב שהן…‬
‫חיות מרתקות.‬
‫רבים ניסו להשמיד אותן לאורך ההיסטוריה.‬
‫ולא הצליחו.‬
‫הן תמיד שרדו.‬
‫חוץ מזה,‬
‫תמיד תהיה אחת ברדיוס של 20 מטר.‬
‫ידעת את זה?‬
‫העניין הוא שאנשים לא רואים.‬
‫וזה… מה שאני רוצה שתעשה בשבילנו.‬
‫אני רוצה שתהפוך לחולדה.‬
‫אבל משהו מדאיג אותי.‬
‫אני לא אוהב שאמרת לג'וליה‬ ‫לבקר את אימא שלך.‬
‫למה?‬
‫היא לא תיתן לה למות.‬ ‫-הבנתי.‬
‫כל אחד היה עושה את זה בשביל אימו.‬
‫העניין הוא שאנחנו נוכל לטפל בה.‬
‫האיש הזה גנב מאימא שלך, נכון?‬
‫אז לא תצטרך לדאוג בנוגע אליו.‬
‫לא, בבקשה!‬
‫בבקשה!‬
‫לא.‬
‫רואה?‬
‫אם אני אומר שנוכל לשמור על אימך,‬ ‫אני מתכוון לכך.‬
‫אתה…‬
‫צריך להתנהג כמו חולדה טובה.‬
‫ואנחנו נדאג שיהיה לה כל מה שהיא צריכה.‬
‫בסדר?‬
‫תתכבד.‬ ‫-כמובן.‬
‫אל תהרוג את שר החוץ.‬
‫רק בגלל שביקשת ממני…‬ ‫-זהירות!‬
‫את יודעת שמשאלתך היא פקודתי היום.‬
‫משאלתי הראשונה.‬
‫אני רוצה לומר כמה מילים.‬
‫אהובי.‬
‫אני כל כך מתרגשת!‬
‫זה נדיר שאנו מארחים בבית שלנו‬
‫מפגש שכזה, עם…‬
‫כל כך הרבה אנשים חשובים.‬
‫אתם לא יודעים כמה אני אסירת תודה.‬ ‫ זה כבוד…‬
‫גדול בשבילי.‬
‫הסנדק של ילדינו, שר החוץ,‬
‫המנהלת לפיתוח בר-קיימא,‬
‫הרב-פקד הראשי שלנו.‬
‫נשיא המועצה המשפטית.‬
‫למעשה…‬ ‫-תודה, שרה.‬
‫הנשיא שלנו לא היה יכול לבוא מסיבות אישיות.‬
‫אבל הוא התקשר אליי ו…‬
‫תפסיקי להגיש את זה, בבקשה. תודה.‬
‫תודה.‬
‫עבורי, התפקיד החדש הזה‬
‫הוא אחריות ומחויבות אדירה.‬
‫סביר להניח שיהיה לי פחות זמן למשפחה שלי,‬ ‫סליחה.‬
‫אבל קיבלתי אותו רק בגלל‬
‫שעידן חדש עומד לפנינו.‬
‫סוף-סוף, יש לנו חיסון לנורו-וירוס.‬
‫בראבו!‬
‫חבריי… בואו לא נקדים את המאוחר.‬
‫ניצחנו בקרב, לא במלחמה.‬
‫יש לנו חיסון, אבל הוא עדיין לא יציב.‬
‫הוא לא נשמר לזמן רב,‬ ‫ואנו יכולים לייצר רק מינונים קטנים.‬
‫זה צעד קטן,‬
‫אבל תקווה אדירה לעתיד.‬
‫נרים כוסית לחיסול הנגיף!‬
‫העתיד שייך לנו.‬
‫את רוצה עוד?‬ ‫-סרחיו, תאכל את הסטייק שלך.‬
‫אם מרתה רוצה משהו, היא יכולה לבקש.‬
‫לא, גבירתי. אני בסדר.‬
‫תביא לי את הבקבוקים הריקים.‬ ‫-זה היה נפלא.‬
‫תודה.‬
‫את כל כך מנומסת. מי לימד אותך נימוסים?‬
‫אימא שלי… היא הייתה מורה.‬
‫היא עדיין מורה. אפילו שהיא לא מלמדת,‬ ‫היא תמיד תהיה מורה.‬
‫היא מתביישת, כי אימא שלה משרתת עכשיו.‬
‫אני לא מתביישת.‬ ‫-קח את המגש הזה.‬
‫כן, גבירתי.‬ ‫-את אוהבת בננות?‬
‫כן.‬
‫היא יותר אוהבת יותר גלידה.‬
‫אפשר לאכול גלידה לקינוח?‬
‫לא, היום תאכל בננה.‬
‫זייפת טוב מאוד בארוחת הערב,‬ ‫אבל אתה לא עובד עליי.‬
‫מה קרה?‬
‫איפה להתחיל, לעזאזל?‬
‫לעזאזל, אלבארו. לורה בסדר?‬
‫כן, לואיס, זה לא העניין.‬
‫אז תגיד לי.‬ ‫-הם מחפשים אותי, אותך,‬
‫את כולנו.‬
‫הם יתפסו גם אותך.‬
‫נשמע כמו שיר.‬
‫כמה שתית?‬
‫הם לא מערבים אותנו.‬
‫יש אג'נדה נסתרת שם בחוץ.‬
‫משהו גדול שהם לא מספרים לנו,‬ ‫כי הם יודעים שנתנגד לזה.‬
‫אג'נדה?‬ ‫-ארגון דמוגרפי מחדש,‬
‫או מה שזה לא יהיה.‬
‫בהתבסס על העובדה שאין מספיק משאבים לכולנו.‬
‫הם רוצים להרוג אנשים רבים, לואיס.‬
‫הם ינסו למכור את זה אחרת,‬ ‫אבל הם יהרגו אנשים.‬
‫אלבארו, אתה שומע את עצמך…‬
‫תקשיב, זה מגיע מלמעלה.‬
‫זה בינלאומי. ככה אני יודע, לעזאזל.‬
‫אין לנו זמן. אני צריך אותך!‬
‫בסדר, תירגע.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫מישהו יצליח לעשות זאת כאן.‬
‫אני רק לא יודע מי.‬
‫אני זקוק לעזרתך לגלות מי.‬
‫מישהו שאפתן, קרוב לנשיא.‬
‫תפקיד שנשמע טכני.‬
‫אני לא אוהב את מה שאתה רומז.‬
‫בסדר… תקשיב לי…‬
‫אלבארו, השיחה הזאת מסתיימת כאן.‬
‫אני מבוגר מכדי לאבד‬ ‫את החבר היחיד שנותר לי.‬
‫קדימה.‬
‫בוא ננשום אוויר צח.‬
‫צא החוצה! השתגעת?‬
‫פשוט אי אפשר לעמוד בפנייך היום.‬
‫שתית יותר מדי.‬ ‫-כן, כדי לחגוג את הניצחון שלך.‬
‫לא.‬
‫רב-פקד, צא מהחדר שלי מייד.‬
‫לא.‬
‫היי! מה אתה…‬
‫לואיס, אם משהו יקרה לי,‬ ‫אתה חייב להתקשר מייד…‬
‫מה יכול לקרות לך?‬
‫אם משהו יקרה לי, אני צריך שתלך למקום הזה.‬
‫מה זה?‬ ‫-תבטיח לי.‬
‫אני מבטיח. בחייך.‬ ‫-כן, אתה צריך להישבע.‬
‫אני נשבע. לך לישון ותתפכח.‬ ‫-אתה החבר הכי טוב שלי.‬
‫אתה הגבר. ואנחנו מוקפים בבני זונות.‬
‫שתיתי המון.‬
‫ביי.‬
‫נתראה בקרוב, בסדר?‬ ‫-כמובן.‬
‫להתראות, אלבארו.‬ ‫-סליחה.‬
‫תנוח קצת.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-תשמרי על עצמך.‬
‫ביי.‬
‫להתראות.‬ ‫-תטפלי בו, בבקשה.‬
‫אני מנסה.‬
‫אני כבר באה, מתוקה.‬
‫היי, מרתה.‬
‫מרתה, מותק.‬
‫הם מעולפים.‬ ‫-כן.‬
‫מרתה, מתוקה, תתעוררי.‬
‫תרים אותה.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה, מרתה. קדימה.‬
‫ישנים עמוק.‬
‫אתה מעיר אותה עכשיו? קר בחוץ.‬
‫היא יכולה להישאר לישון.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫אנחנו לא רוצים להטריח.‬ ‫-יש מקום בשבילכם.‬
‫לא, באמת.‬ ‫-היא כל כך שלווה.‬
‫אתה יכול ללכת. מחר, כשהם יתעוררו,‬ ‫תוכלו להכין להם ארוחת בוקר נחמדה.‬
‫ואז הם יכולים לשחק בגן.‬
‫היא ממש הסתדרה עם סרחיו.‬
‫כשתחזרו, היא תהיה כאן, בבית.‬
‫למה אנחנו כאן, הוגו?‬ ‫-את תראי.‬
‫אבל…‬
‫זו הפתעה?‬
‫בואי כבר.‬ ‫-היי… הוגו.‬
‫בסדר.‬
‫מכאן.‬
‫אלוהים!‬
‫הרבה זמן לא ראיתי את החלק הזה של העיר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫נשמע הגיוני. אומרים שזה אזור מסוכן עכשיו.‬
‫זה לא היה בעבר.‬
‫לפני…‬ ‫-זהירות.‬
‫כן… בזמנו, המון בני נוער היו באים לכאן.‬
‫היה כאן בית ספר לאומניות.‬ ‫היו פסטיבלים, מופעים ו…‬
‫זה היה מדהים, הוגו.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫את בסדר?‬
‫ג'וליה.‬
‫כן, זה…‬
‫כאן הייתה הנשיקה הראשונה שלי.‬
‫וואו.‬
‫ו…‬
‫הרבה זיכרונות.‬
‫לא ידעתי.‬
‫למה אנחנו כאן?‬
‫מה קרה?‬
‫הוגו.‬
‫קרלוס?‬
‫אתה בחיים?‬
‫קרלוס!‬
‫אהובי.‬ ‫-אסור שאף אחד ידע.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫איך?‬
‫איך? למה?‬
‫תודי לו.‬
‫את צריכה משהו, גבירתי?‬
‫הכול בסדר.‬
‫סרחיו היה זקוק לטיפול שלו.‬ ‫רציתי להיות איתו.‬
‫סליחה אם הערתי אותך, רוזה.‬
‫אל תדאגי, גבירתי.‬
‫מסכן. זה כואב?‬
‫דקירת ילדים ממש שוברת לי את הלב.‬
‫הוא לא מרגיש כלום.‬ ‫כשהוא ישן, שום דבר לא יכול להעיר אותו.‬
‫את חושבת שזה עובד? הוא נראה כל כך רזה.‬
‫אנו עושים כל שביכולתנו. לכי לנוח. תודה.‬
‫יש לילד מזל שיש לו אותך.‬
‫תרצי שאבדוק מה עם הילדה?‬ ‫-לא.‬
‫היא ישנה בשלווה.‬
‫אל תדאגי. לכי לישון. זה מגיע לך. תודה.‬
‫בסדר, גבירתי.‬
‫סרחיו נולד עם מחלה,‬ ‫אבל הגברת מטפלת בו.‬
‫הגברת?‬
‫את נראה חיוורת. את בסדר?‬
‫איך זה קרה? הוא נהג?‬
‫אנחנו כאן בשביל כל מה שתצטרכי.‬
‫אנחנו צריכים צדק, לואיס.‬
‫איזה סנדק היה לך.‬
‫בשבילי, זה כבוד להוביל את התוכנית הזאת.‬ ‫תודה, אדוני הנשיא.‬
‫אלבארו שלח אותי לכאן. זה הבן שלך?‬
‫תשמור עליה.‬ ‫-למה צריך להיפרד?‬
‫אם לא אעזוב, שנינו נמות.‬
‫צוחקים מהבדיחות של אבי בשל מי שהוא.‬
‫תקשיבי. גידלתי שתי בנות בעצמי.‬
‫הם ייקחו את התינוק שלי.‬
‫הם צריכים את הדם שלו.‬
‫היא אומרת שכל ילד נמצא בסכנה.‬
‫זה החבר שלי, פדרו.‬
‫החוצה!‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫תפתחו!‬ ‫-עצור!‬
‫אל תשחקי איתי.‬ ‫-זה מה יש.‬
‫איש אינו מעל לביטחון המדינה,‬
‫אפילו לא שר.‬
‫אלכס!‬