NETFLIX PREDSTAVLJA
Moja žena...
otkrit će cjepivo za virus.
-Testirate li na ljudima? -Na zamorcima.
Samo ste vi ovdje tajno držali tu djecu?
Alma López-Durán davala je naredbe.
Ministrova žena.
Njezin potpis. Na svim je nalozima.
Neka su djeca razvila antitijela na virus.
Izgubili smo nekoliko.
Ušli smo u CMI i vidjeli svoju kćer.
Marta, volim te. Doći ću po tebe.
Brzo dođi, tata.
U mrtvačnici su bila tijela, sve male djece.
Pomozite nam.
Majka govori da ste dobar čovjek.
Svi neka izađu.
Gdje su djeca?
Ovdje je bila moja kćer!
Vidiš li ovu bilježnicu?
U njoj su imena koje će goniti ako ih ne upozorimo.
Upamti ovu adresu.
Upomoć!
Sjećaš se mene?
Pomogla sam mu na prijavama.
Tek je stigao u Madrid. Činio se naivan.
Álex, ovo je Daniela, moja kći.
Moram li te posvuda sretati?
Baš nemam sreće.
Usrana revolucionarka.
Sara Pérez Noval, pođite sa mnom u postaju.
Neću se odvajati od žene.
Idemo onda.
Ti i sestra vrlo ste lijepe.
Imam neke stvari za Juliju, ako je sretneš.
Carlosove stvari. Ima još. Njegov pepeo.
Julia će ga htjeti.
Ostat ćeš i razgovarat ćemo opet sutra.
Nađi je.
Kako da znam gdje je, dušo?
„Ne zaboravite me. M.“
Zašto nije napisao svoje puno ime?
Možda nije stigao.
Mislim na Carlosa i...
na svojeg oca.
Sigurno je bio u ovakvoj ćeliji kad su ga odveli.
Jadnik.
U redu je.
Dolaze po mene.
Neću dopustiti da te odvedu. Čuješ li?
BEZ STRAHA
GRADI BUDUĆNOST
SJETI SE KIŠE
SMIJ IM SE
SJEĆANJEM PROTIV ZIDA
PRAVA SE ZASLUŽUJU
Marta, bok.
Polako, dušo. Ne boj se.
Ja sam Alma.
Ispričala sam ti priču. Čuvala te u CMI-ju.
Sjećaš li me se?
Da.
Vodimo te roditeljima.
Hoćeš?
-Da. -Naravno. I oni tebe hoće vidjeti.
Ali moraš napraviti nešto vrlo važno.
Dobro si, zar ne?
To moraš reći roditeljima, i da ti nitko nije radio ništa čudno.
Hoćeš li?
Da?
Ovo je moj sin, Iván.
I ja sam mama.
Da znaš koliko sam se puta brinula za njega,
a on je bio sasvim dobro.
Ali roditelji su takvi.
Stalno se bojimo i brinemo za svoju djecu.
Tako si lijepa,
pametna...
Sigurna sam da znaš umiriti roditelje.
Znam to.
Obećavaš mi da hoćeš?
Obećavaš mi?
Hajde.
Idemo.
Gospođo.
Morate napustiti prostoriju.
Rekla sam da se ne mičem dok ne čujem gdje mi je kći.
Mama?
Mama.
Dušo, zašto si ovdje?
Nisi trebala doći. Opasno je.
Što je bilo?
Ništa.
Volim te.
Kunem se da ću te uvijek voljeti.
Zbog svoje sigurnosti uvijek držite dozvole
i isprave na mjestu gdje ih policija može vidjeti.
Moraš otići, dušo.
-Molim te. -Moramo te izvesti iz grada.
Ako znaju da nisi Sara...
Pa...
Nismo sasvim sigurni u to. Zar ne?
Ne sad, Hugo. Razgovaram s kćeri.
Dođi.
Slušaj me, Julia.
Izuzetno je opasno da ostaneš.
Ne želim ići, mama.
Ali ako ostaneš, ubit će te, kćeri.
A što ako smo ih jedanput,
samo jedanput, mama,
uspjeli prevariti?
Ne mogu uvijek pobijediti.
Ne mogu nas opet razdvojiti.
Preklinjem te, kćeri...
Ne bih te mogla izgubiti.
Ne bih podnijela da te ubiju.
Ne mogu izgubiti još jednu kćer!
-Álex? -Da?
Dođi načas.
Reci, Emilia.
Znaš li se vratiti u onu zgradu?
Da.
Dobro.
Moraš se vratiti. Reci im da je hitno.
Moramo izvući moju kćer odavde što prije.
Ako kažu da nema mjesta, inzistiraj.
Ne prihvaćaj ne. Dobro?
Dobro.
Kamo me vodite?
Znaš, pronašli smo tvoju djevojku Juliju.
Pretvara se da je svoja sestra Sara.
Ima muda.
Dali smo joj tvoj pepeo i nije pustila ni suzu.
Ne kao tvoja majka. Ona se onesvijestila.
Kujin sine!
Pazi na jezik.
Ove mrlje predstavljaju sve ljude koji su umrli uz ovaj zid.
Ti ćeš biti... Koji broj, Navarro?
Nemam pojma.
Još jedan u nizu.
Učini to više!
Sa zadovoljstvom.
Čekaj malo!
Razmišljao sam...
Tebe nitko ne traži.
Nitko te ne čeka. Ti više ne postojiš.
A to ne mora biti loša stvar, zar ne?
Loše je za tebe
jer si sada samo duh, ali...
moglo bi biti dobro...
za tvoju majku
i za tvoju djevojku.
Razmisli:
ako budeš radio za mene,
umjesto da ih uhitim i ustrijelim u glavu pred ovim zidom,
pustit ću ih da žive.
I tebe.
Što kažeš?
Zbog sigurnosti držite isprave...
Hajde, jebemu.
-Što hoćeš? -Smijem li ući?
Dobro, dobro.
Ne možeš dolaziti bez najave.
Moja šogorica mora izaći iz zemlje.
-Kad ide sljedeći prijevoz? -Više nema mjesta.
Ali pitanje je života i smrti.
Nisi razumio? Odlazi.
-Ne možeš ostati. -Dovraga, Iris!
Pomažete ljudima.
Ne danas, kvragu. Slušaj me.
Budite tiho. Jeste li poludjeli?
Što ti radiš ovdje?
-Što se događa? -Ne tiče te se.
-Mogu pomoći. -Idemo, van.
Kamo ćeš?
-Zašto se ovaj vratio? -Na odlasku je.
Bolesna je. Večeras je vodimo van.
Dođite sa mnom.
Ti ostani ovdje.
Da ga malo primim?
Hej, dođite!
Dođite, jebemu!
Što je bilo?
Maknite se.
ZDRAVSTVENI PREGLEDI
Pogledajte!
Obvezni pregledi održavat će se sljedećeg utorka,
od 8:00 do 18:00 h.
Stanite, djeco.
Idite se onamo igrati.
Bako!
Marta!
-Ljubavi! -Marta!
Tata!
-Marta! -Tata!
Mala moja.
Dušo, kako si?
Marta, dušo!
Kako si došla ovamo?
Hvala vam. Mnogo vam hvala.
Nemojte mi zahvaljivati.
Sretna sam što sam uspjela spasiti vašu kćer.
Dođi.
-Kako si? -Dobro.
Hvala vam.
Ja sam Emilia.
Alma.
Hvala, Alma.
Drago mi je.
Hvala.
Možete li mi dati čašu vode?
Jasno!
Uđi.
Alma.
Hvala.
Vi ste prijateljica mojeg muža?
Da.
Iz davnih dana.
Davnih, davnih.
Čudno, nikad vas nije spomenuo.
Takav je život ministra.
Toliko ti ljudi prolazi kroz život da neke zaboraviš.
Politika je takva.
Trebate li nešto?
Ne, hvala.
Mogu poslati hranu ili odjeću.
Imam toliko odjeće za donaciju.
Trebali smo moju unuku, a sad je s nama.
Oprostite. Hvala.
Da?
Zbog vlastitog zdravlja ne pijte vodu iz neodobrenih bunara.
Je li sve u redu, dušo?
Sigurno?
Da, tata. Rekla sam ti.
Možeš nam reći bilo što, Marta.
-Znam. -Dobro.
Ne želiš nam reći ništa više?
O čemu?
Ne znam, Marta. Bilo što.
Ništa nam ne želiš reći?
Sve je bilo u redu, tata.
Sigurno?
-Pogledaj me. Sigurno? -Da, pusti me na miru!
U redu je. Smiri se.
Samo si nam jako nedostajala.
Jako.
Odlično. Stižem.
Oprostite, moram ići. Vidimo se poslije u kući.
-Da, naravno. -Hvala, gospođo.
Bok, Marta. Vidimo se uskoro.
Doviđenja.
Koliko još?
Trenutak! Pokušajte ga smiriti.
Nema mlijeka, a beba mora nešto jesti.
Sranje! Brzo van! Policija stiže!
-Što? -Policija!
-Van! -A beba?
Uzmite ga!
Policija, otvarajte.
Otvorite!
Čuli smo da ima neprijavljenih osoba u stanu.
Ne, nema nikoga.
Ipak ćemo pogledati.
A u sobi?
Roditelji.
Stari su. On je invalid.
Da ih probudim?
Što je bilo, kćeri?
Ništa, tata. Spavaj.
NEĆE NAS SPRIJEČITI DA ZGRABIMO BUDUĆNOST
-Što radiš? -Gledaju nas.
Jer se pačaš u tuđe poslove.
Idiote, prestani s glupostima.
Beba je bolesna, ali moraš ga odnijeti kući.
Znaš da ne mogu.
Oprosti. Naravno da ne u tvoju kuću.
Voliš posjećivati Sektor 2, ali probleme ostavljaš ovdje.
Ministrova kći prelazi Zid bez posljedica i čiste savjesti.
-Daj mi bebu. -Pusti.
Ja ću ga preuzeti.
Sveznalice, tu si četiri dana i ne poznaješ me.
Hej, pazi na prijelazu.
Znam se čuvati.
Nisam kriva što sam tko jesam.
Imaš pravo.
To je jedino što nam je zajedničko. Ni ti ni ja nismo birali mjesto rođenja.
Ministre, gospođo.
Jedna ga je sestra našla prije sat vremena u uredu.
Nije ugodan prizor.
Možda je bolje da pričekate vani.
Ne.
Alma, jesi li dobro?
-Želiš li izići? -Ne.
Ovo je moja odgovornost.
Alma.
Iziđi, molim te.
Iziđi.
Bit će joj vrlo teško.
Prvo djeca, a sad ovo.
Jesu li bili vrlo bliski?
Istražite i druge mogućnosti osim samoubojstva.
Prvo se saznalo za djecu.
Sad se objesio. Praktički je potpisao priznanje.
Katkad stvari nisu onakve kakvima se čine.
Bez brige. Obavještavat ću vas.
Molim vas.
Alma, veoma mi je žao.
Ispričavaš se jer mi nisi vjerovao.
Nemoj tako.
Žao mi je što je ovako završilo.
Godinama smo radili zajedno...
Nisam ovo mogla ni zamisliti.
Ljude nikad zaista ne poznaješ.
Zar ne?
Ne znam komu bih vjerovala, Luis.
Meni?
Ne?
Bar je ona djevojčica s roditeljima.
Jadnica.
BUDUĆNOST PRIPADA NAMA
Daniela!
Jesi li dobro?
Čija je ova beba?
Uđimo.
Sve ću vam reći.
Gladan je.
Nema ni četiri mjeseca.
-Prljav je. Vidi se da je iz Sektora 2. -Nemoj tako.
Mnogi od nas žive u Sektoru 2.
Nije li malo blijed?
Nemojte mi reći da je i bolestan!
Ne, samo gladan.
To ti misliš. Neću mu prilaziti.
A nemoj ni ti, Sergio. Da se svi ne razbolimo.
Nema virus, bez brige.
Bebe ga ne dobivaju ni prenose.
Sad si doktorica?
Ako ga tvoja mama vidi, morat ćemo dezinficirati cijelu kuhinju.
Daniela, što ćeš s djetetom?
-Sigurno ima obitelj. -Sergio!
Ovdje si? Dođi.
Trebate nešto?
Čije je to dijete?
Daniela ga je donijela iz Sektora 2.
Ali ne smijemo reći da je prljav.
Upravo sam ti htjela reći.
Stižem za deset minuta. Započnite. Na putu sam.
Odlazim. Netko će doći po bebu.
Kako? Tko dolazi?
Sirotište.
Sirotište? Jadno dijete.
Nedokumentirano dijete iz Sektora 2.
Beba tvoje navodne prijateljice čije ime ne želiš reći.
Da zovem policiju?
Da mi oni kažu otkuda je beba i kako znaš majku?
Možda mi kažu ono što se ti ne usudiš.
Ali tata...
To dijete nema drugu budućnost.
Što si mislila?
Kako ide, Marta?
Završila sam dvije stranice.
Da vidim. Pokaži mi ih.
Sjajno! Pametna si kao majka.
-Emilia! -Tvoj stric.
Marta?
Striče Álex!
Jebote!
Hej, nemoj psovati!
Oprosti, ali jako si mi nedostajala. Znaš?
-Znaš li? -Da.
-Znaš li? Punoglavcu! -Bako, reci mu da prestane!
Prestani!
Boli me.
-Što boli? -Ništa.
Pokaži mi gdje te boli.
-Ovdje? -Molim vas, nemojte reći tati.
-Ne? -Dobro.
Tko te tako bockao, dušo?
To su samo cjepiva.
Cjepiva za što, draga?
Jer sam jedinstven subjekt.
Što? Tko ti je to rekao?
U medicinskom centru.
Jedne noći, kad smo se vraćali u sobu,
moj prijatelj Felipe i ja pobjegli smo.
Onda smo došli do jednog mjesta
gdje su gospođa i gospodin u kuti
gledali neke fotografije.
JEDINSTVENI SUBJEKTI
Na njima smo bili mi, djeca iz centra.
Pisalo je da smo jedinstveni subjekti.
Tako su lijepi...
Što je to jedinstven subjekt?
Pa to znači ono što svi znamo.
Da si vrlo posebna djevojčica, draga.
Mala moja.
Ja ću.
Iris.
-Gdje je dijete? -Kod Daniele.
Iris, dugo se nismo vidjele.
Dugo.
Otac vas pozdravlja.
Hvala. I ti njega pozdravi.
Kako si nas našla?
Bila sam ovdje mnogo puta
s ocem.
Svi su sastanci bili ovdje kad sam imala pet godina.
Što se događa, Iris?
Zašto si došla?
Zbog bebe.
Otac je čeka s druge strane. Mora ići večerašnjim prijevozom.
U kojem nema mjesta za moju kćer?
Veoma mi je žao.
Álex, možeš li po bebu?
Ja?
Beba mora otići.
Prilike možda neće biti mjesecima.
Može ići
ako napravite mjesta za moju kćer večeras.
Netko će trebati prevesti bebu.
Ako želiš da riskiram u Sektoru 1, trebamo kompenzaciju.
Moram provjeriti.
U redu. Ali reci ocu da je to moja zadnja.
Imam nešto za tebe.
Fascikl mi je dao istraživač u CMI-ju.
Pročitao si?
Kakav gad.
Krivi me za sve što se dogodilo s djecom.
Moraš se toga riješiti.
Spali ga.
I bez brige.
Jer će ovo biti službeno izvješće.
Fascikl je pročitao samo istraživač.
Ne znam kako ti mogu zahvaliti.
Zbog vašeg zdravlja zabranjen je neovlašten prijelaz...
Hej, dečko.
-Ti si nov, zar ne? -Ja?
-Ma ne. -Nisam te viđao.
Ne?
Neko vrijeme nisam bio u Madridu, možda zato.
Ali danas mi je prvi dan ovdje.
A da? Znaš li u koji vrt ideš?
Klasični, sa stablima, cvijećem... Znaš već.
Službeni centar ili privatna kuća?
Ispričaj me.
Čekaj!
Strogo je zabranjen neovlašten prolazak...
Dobar dan. Ja sam Álex.
Trebam svojeg brata Huga. Radi tu.
Da. I baš ga zato ne bi smio prekidati.
Važno je, zaista.
Dobro, reci meni pa ću mu prenijeti poruku.
Hugo!
Oprostite.
-Otkud ti? Nešto se dogodilo? -Ne. Gdje su Julia i Daniela?
Moramo razgovarati.
Oprostite, Rosa. Neće se ponoviti. Dođi.
Álex, što je bilo?
-Gdje je beba? -Spava.
Tata je zvao sirotište da ga odvedu.
Dakle...
Svi van. Ovdje ne možete razgovarati.
-Samo malo, Rosa. -Ne! Ne možete biti ovdje!
Ostavi nas na trenutak, molim te.
U redu.
Ništa ne želim znati.
Mali ima oca.
-Odlično. -Čeka na drugoj strani.
-Dobro. -Odlična vijest.
Ali mora sad ići jer prijevoz ubrzo kreće.
Idem po njega. Pripremit ću ga.
Julia, imaju i mjesto za tebe.
Molim?
-Žele da ti odvedeš bebu. -Ja?
Sad?
Žele da odem sada?
Jebemu...
Jebemu.
Jebemu!
Neću se moći oprostiti od majke.
Ni od Marte.
Samo malo. Brzamo s ovim, Álex.
Bit će još mjesta...
Hugo.
Što duže ostane, to smo svi ugroženiji.
A ne znamo hoćemo li imati drugu priliku.
Bok! Kamo se tako žurite?
Dođite!
Ne miči se.
Što to imate?
Jebote!
To je dijete!
Da, beba.
Bila si trudna?
-Ne. -Čestitam!
Ne, duga priča. Moramo ići, oprostite.
Biste li ovo prešutjeli roditeljima?
Molim vas.
Šutim kao zaliven.
-Hvala. -Kao zaliven!
Tih kao bubica.
U zamjenu...
dajte mu moje ime.
Kad ćemo se opet vidjeti?
Uskoro.
Kada?
Ne znam. Uskoro.
-Kada? -Kad uspijem pobjeći, pobjeći ću.
Znaš li što bi učinio tvoj muž da vidi ove papire?
Ne bi napravio isto što i ja.
Jer te ne voli kao ja.
Zajedno smo 20 godina.
Što ti znaš?
Rosa?
Rosa!
Gospodine?
Jesu li stigli iz sirotišta?
Što je bilo?
Radije pitajte kćer.
Držite isprave pri ruci zbog kontrole.
Beba ima papire?
Ne mogu vjerovati.
Zbog svoje sigurnosti držite dozvole
i isprave na mjestu gdje ih policija može vidjeti.
-Slatka beba. -Da.
Vaš sin?
Da. Radimo u kući ministra zdravstva
i htjeli smo mu ga predstaviti.
Nije te znao, zar ne?
Propusnice.
Izvolite.
Hvala.
Ova je propusnica privremena i nema izlaznu šifru.
Molim?
Gdje radiš?
-Pa... -Radi s nama.
Kod ministra?
Da, počeo sam danas kao...
Kao...
Kao vrtlar.
Prvi mu je dan.
Slušajte.
Prvi mu je dan i gazde nisu bili doma.
Mora li imati izlaznu šifru?
-Za mnom. -Slušajte...
Sve troje.
Ali ja nemam propusnicu. Njih dvoje mogu ići...
Pazite, molim vas.
Nevjerojatno.
Kako, odnijeli je?
Daniela, odmah mi reci što se događa.
Smiri se. Beba ima oca.
Samo će mu je predati.
Znaš li u kakvu si se nevolju uplela?
Nas oboje. Zašto?
Stvari ondje nisu dobre. Moramo se umiješati.
Stvari...
ne mogu biti bolje.
Zemlja je mnogo prošla da dođe do ovoga.
-Da? -Zovu iz kontrole Zida.
Hitno je. Traže vas.
Halo? Recite.
Da.
Da, shvaćam.
U redu. Odmah idem onamo.
Tvoji prijatelj i beba uhićeni su.
Što si očekivala?
To su oni?
Da, to su oni. Sve troje radi za mene.
A beba... Daj mi je.
Ovo je sin ovog para.
Molili su me da mu budem kum.
Idemo.
Ovdje?
Da.
Žena mi je rekla da je vaša kći s vama.
Da.
Veoma mi je drago.
Mnogo vam hvala.
Hvala.
Nemaš samo majčine oči.
Poput nje gledaš me tiho.
Kao da riječi nisu potrebne.
Vidimo se sutra.
Sretno. Dobro?
Zbogom.
Idemo.
Imam kći koja još ne zna jesam li vam pomogao ili vas prijavio.
Mogu li znati zašto ovo radite?
Ne. Ne možeš.
Propusnica i isprave.
Brzo, moraju ići.
-Putuješ s teretom. -Dobro.
Neće biti ugodno. Imaš li formulu za bebu i vode?
Imam.
Polazak je za pet minuta.
Daj mi ga.
Evo.
-Uzmi ovo. -Da.
Brat mi je dao ovo za tebe.
Od tvoje majke.
Kaže da ne čitaš prije odredišta.
Majka uvijek naređuje.
Neću je više vidjeti.
Nemoj tako razmišljati.
Kad se stvari promijene,
doći ćemo te posjetiti.
Ili ćeš se moći vratiti.
Sigurno ćemo se opet vidjeti, Julia.
To se neće dogoditi, Hugo.
Hajde, idemo.
Moram ići. Reci mami i Marti da ih volim.
-Čuvaj se. -Hoću.
Hvala.
Dajte mi ga.
Smijem li ga još malo držati?
Lijepo ga je nositi.
Znaš, mi idemo upoznati unuka.
-Sretno. -Hvala.
Moja draga kćeri,
jedino si što mi je ostalo iz doba kad sam bila sretna.
Dan kad ste se ti i sestra rodile bio je najljepši dan mojeg života.
Sretniji od dana moje diplome i kad mi je tvoj otac rekao da me voli.
Ali svijet se iznenada promijenio.
Postao je taman i opasan...
kao da živimo s one strane stvarnosti.
Ne želim te izgubiti, kćeri.
Zato te molim da odeš.
Dok si živa, ljubavi, svijet je bolje mjesto.
Voli te tvoja majka.
Dobra večer.
Mama.
Ali, Julia...
Žao mi je.
Žao mi je, ali ne mogu.
Ne mogu.
Radije bih umrla s vama nego živjela sama.
Tvrdoglava si kao svoj otac.
Kako je Marta?
Dobro, spava.
Nisam se odvajao od nje.
Marta?
Marta.
Marta, otvori.
Marta!
Hej, što radiš?
Marta, što se dogodilo?
-Jesi li dobro? -Marta, dušo!
Jesi li dobro?
Dobro je, otišao je.
Upamti, tetu Juliju moraš zvati mamom.
Bit ćeš sjajna.
Tata, čekaj! Jesi li vidio?
-Ne sad, Daniela. -Znao si!
Vlada je podigla sigurnosnu uzbunu na petu razinu.
-Je li tko drugi znao? -Ministar je pomogao.
Nitko nije znao da odlaze!
Znam da si Julia.
Mirišeš kao ona.
-Da vidim je li mala dobro? -Ne.
-Pazite! -Mir.
Sve ćete razbiti.
Ne, molim vas.
Imamo razloga za slavlje.
Nova je etapa pred nama.
Nazdravimo iskorjenjivanju virusa.
-Budućnost pripada nama. -Budućnost pripada nama.
Tajni je plan ubojstvo mnogih ljudi, Luis.
-Netko će to napraviti ovdje. -Ne sviđa mi se ta insinuacija.