NETFLIX UVÁDÍ
Včera unesli Martu.
Zdá se, že berou děti nezaměstnaným rodičům.
Tvá matka mi našla práci. Ale ta práce je pro pár.
Mám dělat, že jsem Sara?
Ti protekční.
Major vyšetřuje vraždu našeho drahého přítele Méridy.
Doprovoďte pány a doneste jim pití.
Je dcera mé dobré přítelkyně. Znám ji odmalička.
TERORISTA DOPADEN
Nemůžu dostat z hlavy, že ho zabili jako psa.
- Tak tvoje holka zabila majora? - Co jste mi to dali?
Je úžasná, zachránila holku, kterou ten hajzl znásilnil.
- Nikdy ji nenajdete. - Zabijeme ho?
HLEDÁ SE
- Jsi na straně odboje? - Nejsem nikde.
Jsem na straně rodiny. Deník informátorky.
Moje žena tu vakcínu proti tomu viru nakonec najde.
- Už testujete na lidech? - Jen na králících.
Tam tě píchnou.
Někdy pak zvracím a jsem trochu unavený.
Felipe, probuď se.
Dostaneš vynadáno.
- Zabrala ta dávka? - Zatím máme pozitivní výsledky.
Co to je?
Já ti ho pohlídám.
Víš, co máš dělat.
Máme to!
Nepotřebujeme testy na zvířatech ani antigeny. Měly to děti.
Všechny ne, Almo. Vyšší dávku nevydrží.
Co to máš?
Kdes to našel?
- Co je to za písmena? - Pojď.
Tam pracuje moje teta.
Ta budova.
Hugo.
To snad ne.
- Slyšels to? - Jdu do skladu.
Je to čisté. Planý poplach.
Rozumím, jednotko Bravo.
S větší slávou, ctí a neústupností
Znovu vzplanou světla naší minulosti
Kterou naše vlajka nikdy nezradí
Otevře se nebe, dívej, už nás vítá
S větší slávou, ctí a neústupností
Znovu vzplanou světla naší minulosti
Kterou naše vlajka nikdy nezradí
Slyšel jsem kroky v sektoru B. Pojďte se mnou.
Jdeme!
S větší slávou, ctí a neústupností
Znovu vzplanou světla naší minulosti
Kterou naše vlajka nikdy nezradí
DOTYK
Tamhle je.
- Marto! - Počkej.
Co děláš, děvče? Poběž.
Pojď.
Promiňte, slečno.
Všichni do postele. Jdeme! Rychle.
No, šup.
Všichni do postele.
- Co? - Stůj!
To je ono.
Dobře.
Výborně. A bude ticho.
Budu hlídat. Běž.
Marto.
Marto, jsi v pořádku?
- Tati. - Jsi v pořádku?
Tati.
Co se děje? Co ti udělali?
Co ti udělali?
Nebolí to.
Mám tě rád. Podívej se na mě.
Mám tě rád.
Slyšíš? Mám tě moc rád.
Já tebe taky.
Hugo!
Jdou sem. Pojď!
Marto, poslouchej.
Musím jít, ale vrátím se pro tebe, slibuju.
Slyšelas mě?
- Slyšelas? - Hugo, jdeme.
Marto, broučku…
Marto, běž pryč!
Běž!
Hugo, jdeme pryč.
Přijď brzy, tati.
Jdeme, prosím.
Stát!
Stůjte!
- Co to sakra je? - Ticho.
Musím Martu dostat ven.
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
O něco tě poprosím.
Vidíš ten zápisník?
Závisí na něm životy mnoha lidí.
Proč? Co v něm je?
Je to seznam lidí, po kterých půjdou, když je nevarujeme.
Vím, kam je třeba ho donést, ale nesmím tam jít já.
Půjdu já.
O to tě chci požádat.
Zapamatuj si tuhle adresu.
- Dobře. - Víš?
- Ano. - Dobře.
Dobře.
Zaklepeš na dveře a řekneš:
„Nejkrásnější je to, cos nikdy neměl.“
- Nejkrásnější je to, cos nikdy neměl. - Přesně tak.
Ještě něco důležitého.
Nesmíš mě zmínit.
Neříkej, že mě znáš, a už vůbec, že jsme rodina.
Nikomu o tom neříkej. Nikdy o mně nemluv.
Za 30 minut začíná zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Žádáme občany, aby se spořádaně vrátili do svých domovů.
Za 30 minut začíná zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Žádáme občany, aby se spořádaně vrátili do svých domovů.
Tudy!
Jdeme!
Bravo volá jednotku Echo.
Jednotko Echo, slyšíte mě? Přepínám.
Zřetelně, Bravo. Jděte tam.
Narušitelé v sektoru 114!
Opakuji, narušitelé v sektoru 114!
Hugo!
Rozumím, Bravo. Posílám posily. Přepínám.
PRÁDELNA
Za 15 minut začíná zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Žádáme občany, aby se spořádaně vrátili do svých domovů.
Kolik stojí?
Tak nic. Díky.
Žádáme občany, aby se spořádaně vrátili do svých domovů.
Dobrý den.
Nejkrásnější je to, co…
Kruci.
Nejkrásnější je to,
co jsem vždycky měl.
Co jsi ty měl!
Do prdele!
Co to sakra je? Zbláznila ses?
- Na kolena! - Já se na to vyseru!
- Co je to za zasraný město? - Co chceš?
Kdo ti dal heslo?
Ne!
- Jen jdu předat tenhle sešit. - Co to je?
Jména lidí, co jsou v nebezpečí.
Kdo tě poslal?
To není důležité. Vemte si ten sešit.
Víš hovno, co je nebo není důležité.
Co budeme dělat?
Ať si vybere on.
Jestli chce žít, řekne nám, kdo je jeho kontakt.
Jestli chce umřít,
bude držet hubu, kretén.
Stůj!
PRÁDELNA
Sakra.
Jdeme.
Budete se tam přes noc učit? Dobře, dceruško.
Máš občanku?
S kým jsi?
Neslyším tě. S kým tam jsi?
Opovaž se jít mimo sektor 1.
Roso!
- Roso, otevři! - Co se děje?
- Co to… - Manuelo!
Kdo to tu křičí? Co se děje?
- Co chcete? - Kde jsou páni domu?
- Ale… - Madam!
- Pusť ho! - Stůj, prosím.
- Roso. - Pane!
- Pusť ho! - Ty mě pusť!
- Nech mě! - Zavolej Raie. Rychle!
Pane!
- Pane! - Co je?
Moje dcera! Drží ji v budově plné vojáků!
Jen vy ji můžete dostat ven. Ať už tam není ani minutu!
- Slyšíte? - Co s dcerou?
Unesli ji do toho zdravotnickém zařízení.
- Žádné kolonie. Lhala jste! - Co to říkáš?
- Jaké zařízení? - SLV.
Cože?
Jsou tam mrtvé děti. My jsme je viděli!
- Zbláznili jste se? - Ne!
Jsem při smyslech a moje dcera taky!
Je jí deset let. Jmenuje se Marta. Je zdravá!
Chci ji zpátky a vy půjdete se mnou.
- Jdete se mnou, hned! - Klid.
- Slyšíte? - Klid.
Uklidni se!
- Prosím. - Klid!
- Prosím. - Raii!
Prosím.
- Pusť ho. - Prosím.
Hugo.
Hugo, podívej se na mě!
Uklidni se.
Roso, Manuelo, konec divadla. Běžte.
Saro.
Dokážeš mi souvisle říct, co se děje?
Ano.
Tak povídej.
Dnes jsme byli v SLV.
- Jak jste se tam dostali? - Na tom nesejde.
Byli jsme tam.
Viděli jsme naši dceru, a další děti!
To je absurdní! Naprosto absurdní!
Ověřím, zda došlo k vloupání.
Protože jestli lžete…
- Lžeme? - My nelžeme.
Byla tam spousta dětí a dostávaly injekce.
Ale naše dcera Marta je zdravá holčička.
V márnici byly mrtvoly. Nebylo jim ani deset.
Prosím.
Prosím, pomozte. Matka vždycky říkala, že jste dobrý člověk.
Její vnučka…
Je to její jediná vnučka.
Prosím.
Prověřujete? Co prověřujete?
Proč o tom nevím?
- Almo. - Je to pravda. Vloupali se do SLV.
Neuvěřitelné!
Co budeme dělat?
Nahlásíme je. Zavoláme policii.
Nahlásíme je všechny. Zbláznili se?
Almo, je to dcera mé dávné dobré kamarádky.
No a?
Jsou si jistí, že viděli svou dceru.
V SLV nejsou žádné zajaté ani mrtvé děti.
Občas tam očkují, ale teď?
Půjdu s nimi. Jen aby se uklidnili.
- S tvým souhlasem. - Jdeme.
Taky to chci objasnit. Jdeme.
Ne.
Už je pozdě. Neboj se, nebude to na dlouho.
Žádný strach.
Raii, běž si odpočinout.
- Kdybyste potřeboval… - Ne, díky. Běž.
Pojedeme tam.
- Můžeš řídit, Hugo. - Ano.
Saro, zůstaň tady.
- Je to i moje dcera. Chci jet taky. - Ne.
Pomůžeš mé ženě, kdyby něco.
- Jdeme. - Ano.
Hugo.
Přiveď Martu.
Dnes bude spát u nás.
Díky, žes zachovala klid.
Zahaj evakuaci.
Pro tvoje dobro. Všechny odvez.
Pane ministře. Dobrý večer. Jak se máte?
- Vaše žena s vámi není? - Ne.
Hugo.
Ukaž nám to.
Vy pojďte s námi.
V tomto patře jsou dvě laboratoře a konferenční sál,
který velmi dobře znáte.
Pane…
Když mi řeknete, co hledáte, snad vám můžu pomoci.
- Tudy. - Tudy?
Pane ministře…
ujišťuji vás, že je vše v pořádku.
Nevím, co hledáte, ale v mé kanceláři to můžeme jistě v klidu probrat.
- Pane! - Hugo.
Uklidni se.
Otevřete.
- Pane ministře. - Otevřete.
Marto!
Otevřete.
- Otevřete! - Otevřít.
Kde jsou ty děti?
Tady byla moje dcera!
Co to má být?
Jdeme!
Šup, pojďte!
- Marto, zlato. - Já nejsem Marta.
Kde je moje dcera, ty svině?
Co jsi s ní udělal?
Marto!
Nepotřebujete něco?
Potřebuju odpočívat.
Chci být sama.
Je to naše dcera.
Co byste dělala, kdyby vám vzali děti?
Já?
Vyškrábala bych jim oči.
Ale to není stejné.
Víš?
Můj muž je pro tuhle zemi velmi důležitý.
Jsem cenná.
Velmi cenná.
I moje děti.
Ty ne.
Nemáš žádnou cenu.
Když zmizíš ty nebo tvá dcera, nevadí to.
Lidí jako ty jsou tisíce, miliony.
Jak myslíte.
Ale tyhle miliony lidí nesmýšlejí tak jako vy.
Já tě neshazuju. Jen ti vysvětluju, jak to je.
Někteří lidé se mýlí.
Nechám vás odpočívat.
S trochou štěstí budu mít zítra dceru zpátky.
Už můžeme.
Tak jo.
Už bylo načase.
Už jsem myslel, že jsem tě zabil.
Tohle je zajímavé, víš to?
Jasně, že vím.
Moje hlava…
- Nevidíte, že jsem s vámi? - To se uvidí. Odpověz otci.
Kde jsi to vzal?
To je trochu… divný příběh.
Povídej.
Já už slyšel všechno.
Jsem z Asturie, z Gijónu.
Jsem v Madridu tři dny.
Dnes ráno jsem šel k zápisu, abych…
No, abych se normálně zapsal a…
potkal jsem informátorku…
Já to teda samozřejmě nevěděl.
Byla to moc…
hezká sestra.
Zajímala se o mě. Netuším proč.
Protože jsi blbej, to se pozná.
Asi jo.
No, a pak jsem šel k ní domů a…
ukradl jí to.
Ona byla taky blbá?
Ne. Neudělal jsem jenom to. Ona…
To je jedno, nevěříte mi, co?
Ne.
Nevěříme. Já ti nevěřím, ani že jsi z Asturie.
Co s tebou uděláme?
Nezabíjejte mě, prosím!
Přísahám vám, že nelžu!
Pomoc, prosím!
- Pomoc! - Sklapni, blbče.
- Pomoc. - Co se děje?
- Pomoc! - Pak ti to řekneme.
Radši běž pryč.
Vstávej!
- Kdo to je? - Jeden lhář.
- Možná informátor. - Ale já ho znám.
Pamatuješ si na mě?
Ano! Ty jsi…
ta bohatá advokátka, co mi pomohla u zápisu. Pomoc!
- Ticho! - Co udělal?
Odkud ho znáš?
Pomáhala jsem mu s papíry u zápisu.
Zrovna přijel do Madridu a vypadal tak naivně…
To je všechno.
Určitě je informátor?
Já nevím.
Stále platí zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Zůstaňte doma.
Pamatujte, že je zakázáno vycházet na ulici,
pokud nemáte zvláštní povolení.
Do háje!
Stále platí zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Zůstaňte doma.
Pamatujte, že je zakázáno vycházet na ulici,
pokud nemáte zvláštní povolení.
Co tu děláš?
Ještě se nevrátili?
Ne.
Ale už hodnou chvíli tu okolo houká policie.
A paní zvonil celou noc telefon.
Obrátili jste to tu vzhůru nohama. Že jste sem vůbec chodili.
A já vás hájila.
Jsem hloupá.
Rozumím tomu s tvojí dcerou. Tomu by rozuměla každá matka.
Ale vlítnout sem a řvát na pány? Kde jste to viděli?
Můžu si dát kafe?
Ano, děvče, dej si.
A zamysli se trochu.
Ani nevíš, jaké máte štěstí.
Je to významná rodina.
Sloužit ministrovi není jen tak.
Nás každý uznává.
Ale to je vám dvěma ukradené.
Já už bych vás vyhodila.
Ale ministr vás chrání… Bůh ví proč.
Už našli tvou dceru?
Nevím.
- Vážně jste ji viděli? - Manuelo.
- Dones snídani. - Ano.
Marcosi!
Běž otevřít.
Díky, Roso.
- Půjdete dál, majore? - Promiňte, ale čekají mě.
Chtěl jsem vám jen říct, že…
se nemusíš bát.
Když jsi mi zavolala, měl jsem obavy.
Tohle je pro mě velmi…
nepříjemná, velmi…
kompromitující situace.
Nedělá mi to dobře.
Alespoň vím, že to máš na starost ty…
Nic se nebude dít bez mého přímého dozoru.
Slibuju.
Je to neskutečné, tohle všechno.
Dělám to pro budoucnost téhle země a ty to víš.
- A nějaká hloupá holka… - Almo…
Nechci ani pomyslet, co si říká můj muž.
Budu vás informovat.
- Kávu, Roso. - Jistě, madam.
Majore.
Dobré ráno, majore. Díky, že jste přišel.
Dobré ráno, pane ministře. Povedu vyšetřování osobně.
Našli jsme desítky dětí, které nebyly nikde zapsané.
Ani má žena o tom nevěděla.
Musíme je převézt, ale napřed se ujistíme,
že jsou všechny v pořádku.
Jedna dívka…
stále chybí: Marta Mújica.
- Najít ji je naše priorita. - Dobře.
Tohle je vedoucí výzkumu.
O tom všem musel vědět.
Dobře.
Promluvíme s ním.
Majore.
Informujte mě o každém kroku vyšetřování, prosím.
Budu vás o všem informovat.
Běžte si odpočinout.
Kde je má dcera?
Snažíme se ji najít. Neboj se.
Nemám se bát?
Podívejte se.
Pořádně.
Tohle…
To je moje dcera. Jmenuje se Marta.
Před pár hodinami tu byla. Už není. Odvedli ji.
Nikdo mi nic neřekne, protože v těch sračkách jedete všichni!
Osobně se o to postarám.
Ale takhle už se mnou nemluv.
Nikdy.
Jdeme. Odvez mě domů.
Řekněte mi…
Jste tady jediný zodpovědný za to tajné držení dětí?
Počkat… Promiňte, nemám právo na advokáta?
Vadilo by vám…
Asi jsem se přeslechl. Co jste říkal?
Já jen plnil rozkazy.
- Čí? - To nechtějte vědět.
Tak schválně.
Její.
Ona dávala rozkazy.
„Ona“?
Ředitelka zařízení. Znáte ji.
Alma López-Durán.
Manželka ministra.
Najala mě
na tenhle pětiletý projekt.
Všechno mám zdokumentované.
Prosím,
ukažte mi to.
Zjistili jsme, že některé děti mají na virus protilátky.
Tady je všechno.
Různé virové kmeny, naše ztráty.
Věřila, že jsme velmi blízko.
Její podpis. Vidíte?
Na všech rozkazech.
Snažili jsme se zjistit, kolik toho děti vydrží.
Ale poslední dávky byly příliš.
Umřelo nám několik dětí.
Všechno je detailně vysvětleno.
Já jen plnil rozkazy.
To pro dnešek stačí. Běž se převléct.
Dovezu vás domů.
Děkuju.
Luisi.
Že to není pravda?
Že je to jen noční můra, prosím.
Prosím.
- Jak mě mohli tak obelstít? - Almo, promluvíme si později.
Teď udělej všechno, abys našla tuhle dívku.
Andílek.
Jak mám vědět, kde je, drahý?
Najdi ji.
Já nic nevěděla, Luisi. Nic.
Jedeme.
Saro, sedni si dozadu ke mně.
Chudák madam.
Mami, jsi úžasná.
Co se děje?
- Táta. - To nic.
- Vždyť je to debil. - Tak o něm nemluv.
Potřebuju tě.
Hned.
Potřebuju tě u sebe víc než kdy jindy.
… při průzkumu pohoří Gredos agenti…
Pozor! Přejezd nejvyšší priority!
Po prohledání zaznamenali
první výskyt rysa iberského za posledních deset let.
Mysleli jsme, že již druh vyhynul…
V zájmu vlastní bezpečnosti
mějte propustky a doklady připravené k předložení policii.
Ahoj.
Do háje!
- Promiň, že jsem tě polekala. - To nic.
Ty jsi spal tady?
Jo, bylo po zákazu vycházení a…
Asi chápeš, že k nim jsem zpátky nechtěl.
- Tví kámoši jsou… - Jsou to dobří lidé.
Musí být opatrní. Závisí na tom jejich život.
Jak to, že jsi s nimi?
Tedy… Já myslel, že jsi…
Promiň, musím jít.
Snad mi příště nebudeš muset zase zachraňovat život.
Spíš už se neuvidíme, ale opatruj se.
Hele.
Nemáš jméno?
Výměnný obchod!
Základní potřeby!
Budoucnost pro nás
DOBUDEME SVOJI BUDOUCNOST
BUDEME ŽÍT V MÍRU
Tady jsem nebyl už léta.
Změnilo se hodně?
To nevím.
Nevím, jestli se změnilo město, nebo jestli… jsem se změnil já.
V zájmu vlastní bezpečnosti
mějte propustky a doklady připravené k předložení policii.
Tady to je.
Kdysi jsem to u vás znal.
Koukej na to auto!
Nejsou zvyklí vídat taková auta.
Díky, že jste nám věřil. Najděte naši dceru, prosím.
Saro.
Pozdravuj mámu.
Luisi.
Chceš jít dál? Udělám něco k jídlu.
Jsem mrtvej.
Co ty?
Já jsem taky mrtvá.
- Je zavřeno. - Dobrý den.
Dobrý den.
Sara Pérez Noval?
To jsem já.
Půjdete se mnou na komisařství.
Proč?
Jen si trochu popovídáme…
o vaší sestře Julii.
Aha. Ale já jsem Julii neviděla už několik dní.
Nic o ní nevím.
Jistě…
pojďte se mnou, prosím.
- Máte zatykač? - Zatykač?
Radil bych vaší ženě jít po dobrém.
Jen si…
přátelsky popovídáme.
Dobře, půjdu s nimi.
Mámě nic neříkej, ano?
Bála by se.
Navíc se určitě brzy vrátíme.
Viďte?
Určitě.
Půjdu taky.
To není třeba.
Nenechám svou ženu samotnou.
Tak jo,
půjdeme.
Jdeme.
Vzpomínáš na můj vývar?
Skoro každý den v mém životě.
Teď ho dělám trochu jinak.
Hovězí vývar bez masa.
Co říkáš?
Mám ti nějaké sehnat?
Ne, už jsem si zvykla.
Jsi stejná jako vždycky.
A tobě to pořád jde.
Co? Loupání brambor?
Ne…
Lhaní.
Nelži mi o mé vnučce.
Přísahej, že mi ji vrátíš.
Dáš mi své slovo?
Ne, Luisi.
Řekla jsem ano.
Vezmu si ho.
Podáš mi ten talíř?
Už půjdu, Emilie.
- Nezůstaneš na oběd? - Ne.
Promiň. Jsem hrozně unavený.
Vyprovodím tě.
Emilie!
Ahoj! Jak to šlo?
Dobře.
- Álex, synovec. Luis, ministr. - Luis, těší mě.
Ale vy…
Je bratr v pořádku? Jde o něj?
- Neteř? Něco s ní? - Klid.
Tvůj bratr je v pořádku. A malá…
Hledáme ji.
Odvezeš ministra domů?
To je vaše auto?
Můžu vás hodit, jestli chcete. Mám taky takové.
Tak dobře.
Nechtěla jsem nic říkat před ním,
ale policie odvedla tvou dceru.
Cože?
Asi se jí budou ptát na sestru, ne?
Víš, proč se tomu říká…
„portrét pachatele“?
- Ne. - Já taky ne.
Ale podívej se…
Zvláštní. Jako byste si z oka vypadly. Ty oči, nos, ústa.
Jen jiný účes.
Pomohlo nám ho nakreslit…
to ubohé děvče…
Sol,
ta děvka.
Jste se sestrou moc hezké.
Chápu, proč do ní byl Carlos blázen.
Já mít takovou holku,
radši zemřu,
než říct pravdu.
Jakou pravdu?
Že majora zabila tvoje sestra.
Moje sestra?
To není možné.
- Moje sestra by neublížila mouše. - A co ty?
Já?
Nevím, o čem je řeč.
Teď jsem s manželem a dcerou přijela z Asturie. Nic nevím.
Mám pro Julii pár věcí, kdybys ji náhodou viděla.
Nikdy nevíš. Tohle jsou…
Carlosovy věci.
Peněženka, tabák, klíče.
Podívej na tuhle parádu.
Švagr měl dobrý vkus.
Kolik je hodin?
Miluju tě.
A je toho víc.
To je jeho popel.
Julia by ho asi chtěla.
Ztratila jsi řeč?
Nemám vám co říct.
Působíš trochu zablokovaně.
Uděláme to takhle. Já odejdu a ty zůstaneš tady.
Promyslíš si to, vzpomínky přicházejí a odcházejí.
A zítra ráno si zase popovídáme.
- Děkuju. - Není zač.
Pojď se mnou. Budeš potřebovat propustku.
Pojď. Ahoj Roso.
Počkej tady.
Ahoj rodino.
Jak se máš, hochu?
Promiň, zlato. Mrzí mě to. Dneska…
Taky jsi mi dnes chyběla.
Co se stalo? Máma nevychází z pokoje.
Žádný strach. Tohle je mezi námi.
Pojď, představím tě.
To je Álex. A tohle Daniela, moje dcera.
Těší mě.
- Počkej tady. Donesu propustku. - Moc děkuju.
Co tu děláš? Proč jsi mluvil s otcem?
Takže tvůj otec…
- je ministr… - Odpověz.
Klid. Je to rodinná záležitost. Jen nám pomáhá.
Včera jsi mě v tom domě neviděl, jasný?
- Jasný. Nejsem blbej. - O tom pochybuju.
No…
Proč na tebe musím pořád narážet?
Zatracenej pech.
Bohatá.
Namyšlená.
To je revolucionářka na hovno!
Tady jsou.
Vezmeme tě k rodičům.
- Vážně? - Moc se na tebe těší.
- Jdou po mě. - Já jim tě nedám.
- Musíš pryč. Tady nemůžeš zůstat. - Pomáháte lidem.
Kamarádka mého muže?
To už je dávno.
Zajímavé, nikdy se o vás nezmínil.
Miluju tě.
Vypadněte, rychle! Policie!
Den, kdy jste se vy dvě narodily,
byl nejkrásnější den mého života.
Nechci tě ztratit.
Dcera ministra si v klídku projde bariérou.
Nemůžu za to, kdo jsem.
Co kdyby tvůj muž viděl ty papíry, co jsem ti dal?
- Je špinavé, jasný sektor 2. - Co to dítě?
- To je dítě! - Ano. Miminko.
Tys byla těhotná? Gratuluju!
Určitě se zase uvidíme.
Venku je to hrozné. Musíme něco udělat.
Líp se mít nemůžou.
Říkali, že jsme vzácné exempláře. Co je to „vzácný exemplář“?
Překlad titulků: Anna Perglerová