‎NETFLIX PREZINTĂ
‎De ce nu mai e nimic?
‎Marta știe că a fost un Război Mondial.
‎Au apărut multe boli la care nu avem leac.
‎Și planeta s-a îmbolnăvit. ‎De frică oamenii au cerut
‎o guvernare puternică, ‎dar ne-au luat libertatea.
‎Dar o vom recupera.
‎Semeni perfect cu mama.
‎- Ești leită. ‎- Mami mi l-a dat
‎când mi-a făcut asta.
‎- Deci cum ți se pare? ‎- Foarte bine.
‎- Mama ei i-a salvat viața. ‎- În schimbul propriei vieți.
‎Marta Mújica, 10 ani.
‎- Unchiule! ‎- Unde te duci?
‎- A luat-o pe Marta. ‎- Tati!
‎Marta!
‎O să ne omoare!
‎Au dus-o la colonie ‎până când tu și soția ta vă găsiți slujbe.
‎Vreau să te rog ceva.
‎I-am spus soției mele ‎că am fost prieteni buni.
‎Am fost.‎ ‎Dar nu mai suntem.
‎Spune-i să vină la ora 7:00. ‎Va trebui să treacă de barieră.
‎Am ucis un ofițer.
‎Dă-i drumul!
‎- Cum te cheamă? ‎- Sol.
‎Sol, hai să ieșim de aici.
‎Hugo Mújica. ‎Nu știați? Avem nevoie de un cuplu.
‎Soția mea își poate schimba planurile.
‎Trebuie să pleci, Julia. Vin cu tine.
‎Știi de ce nu obținem rezultate?
‎Fiindcă ești laș. ‎Nu le-ai mărit doza cum ți-am zis.
‎Acești copii speciali ‎sunt singura noastră speranță.
‎- Pe aici! ‎- Fugi!
‎Stai! La pământ!
‎- Prinde-l ‎- Bunico!
‎M-au găsit.
‎Haide!
‎Afară!
‎Haide! Liniște!
‎Ascunde-o pe cea mică.
‎Ieșiți afară!
‎Afară!
‎Micuțo.
‎Ce e?
‎Mâinile sus, doamnă.
‎Ascultă-mă, te rog!
‎- Să ne ascundem. Repede. ‎- Suntem săraci, dar cinstiți.
‎- Fetițele sunt în grija mea. ‎- Târfa e aici?
‎Nu e târfă.
‎E o fetiță care studiază croitoria.
‎Nu avem bani.
‎Și acel bărbat, soldatul…
‎Îl cunoști?
‎Desigur.
‎Vine aici și caută fetițe,
‎încearcă să fie amabil.
‎Însă nu vă faceți griji.
‎Nu vom spune nimic nimănui. ‎Fiți fără grijă.
‎Ajunge!
‎Bunico!
‎SORA MEA SARA
‎FĂRĂ FRICĂ
‎CONSTRUIND VIITORUL
‎AMINTEȘTE-ȚI PLOAIA
‎RÂZI DE EI
‎PE PERETE, AMINTIREA
‎DREPTURILE TREBUIE CÂȘTIGATE
‎Ai găsit benzină?
‎- Vom merge pe motocicletă. ‎- Cu motorul?
‎Mai puține puncte de control spre sud. ‎Am ajunge la Cadiz după-amiază.
‎- De ce Cadiz? ‎- De acolo, traversăm strâmtoarea.
‎Carlos, n-ar trebui să plecăm ‎în seara asta? N-ar fi mai sigur?
‎Contactul meu vrea să trecem ‎înainte de apus.
‎Da?
‎La naiba, e Hugo.
‎- Hugo, ce...? ‎- Julia.
‎ E soțul Sarei.
‎- E totul în regulă? ‎- Da.
‎Carlos, iubitul meu.
‎Îmi pare bine!
‎- De ce ai venit? ‎- Am o problemă.
‎Au luat-o pe Marta ieri.
‎- Cum adică? ‎- Când ne înregistram.
‎Se pare că despart ‎copiii de părinții șomeri.
‎Nu știu, e o lege nouă.
‎Așa, și...
‎- Sunteți bine? ‎- Da.
‎Pot să te ajut?
‎Nu-ți face griji. ‎Mama ta mi-a făcut rost de o slujbă.
‎- Bine. ‎- Da. E în sectorul 1.
‎- Totul oficial, încep azi. ‎- Grozav.
‎Dar, totuși...
‎există o problemă.
‎Caută un cuplu.
‎- Un cuplu? ‎- Da.
‎Am primit permise ‎pentru punctul de control.
‎Nu mă vor doar pe mine.
‎Hugo și Sara?
‎Da.
‎Vrei să pretind că sunt Sara?
‎Pentru o zi, două până semnează contractul ‎și îmi recuperez fiica.
‎- După aia găsesc o soluție. ‎- Nu se poate.
‎Scuze, nu vorbeam cu tine.
‎- Să vedem... ‎- Ce?
‎Noi trebuie să plecăm urgent.
‎Avem probleme serioase. Trebuie să plecăm.
‎Mai serioase ca viața nepoatei?
‎- La naiba, Hugo! ‎- Vino încoace.
‎Julia.
‎- Carlos, ascultă. ‎- Nu avem timp.
‎A fost greu să aranjez totul.
‎Oamenii își riscă viața pentru noi.
‎Nu putem abandona acest plan.
‎Dacă îl vor, ‎îl vor angaja și fără soție.
‎De acord.
‎O să-i spun. Nu-ți face griji.
‎Îmi ascunzi ceva?
‎Poftim.
‎Regret, nu te pot ajuta.
‎Julia...
‎Îmi pare rău.
‎Baftă!
‎Carlos.
‎- Dacă îi spunem... ‎- Îl punem în pericol.
‎Pe el și toată familia.
‎Să mergem, te rog.
‎Bună dimineața!
‎Bună dimineața! Trezirea!
‎Puneți-vă uniformele.
‎Cei care întârzie pierd micul dejun.
‎Cum merge aici? Bine. Grozav.
‎Foarte bine. Ești aproape gata…
‎Când ești gata, treci la coadă. ‎Ne oprim mai întâi la baie,
‎apoi mergem la cantină. Hai!
‎Ce leneși sunteți azi! ‎Haideți să ne spălăm pe față, pe mâini.
‎Marta!
‎Măi să fie...
‎Nu mă așteptam la asta ‎de la o fată isteață ca tine.
‎Nu ți-ai pus baticul pe cap? ‎E atât de ușor...
‎E foarte ușor. Ți-l pui peste cap, treci ‎părul pe deasupra și îl tragi în sus.
‎Foarte bine! Vezi?
‎Repede, treceți la coadă.
‎Mulțumesc! A fost al mamei.
‎Nu trebuia să venim la Madrid. ‎E o văgăună blestemată!
‎- Álex, nu te mai da cu pumnii, te rog. ‎- Tu să nu te simți vinovat.
‎E guvernul ăsta nenorocit.
‎E...
‎singurul lucru pe care mi l-a cerut.
‎Ce anume?
‎Sara.
‎Mi-a cerut doar să am grijă de Marta.
‎Am promis că o voi proteja cu viața mea.
‎Și acum am pierdut-o.
‎O vom găsi.
‎- Îți promit. ‎- Da? Cum?
‎Ce să fac?
‎Nu știu ce să fac.
‎Mai știi când a murit tata?
‎Bineînțeles.
‎Eram în pat, la culcare.
‎Mă prefăceam că dorm. Eram speriat.
‎Dar tu știai.
‎Ai spus: „Culcă-te că o să fie bine.
‎Știu ce să fac.”
‎Eu nu m-am opus.
‎Nu știam ce plan aveai, ‎dar aveam încredere în tine.
‎În noaptea aia, am dormit buștean.
‎Căci tu mereu știi ce e de făcut, fir-ar!
‎Spune-mi ce să fac și cum o să rezolvăm.
‎Știi tu cum.
‎În adâncul sufletului, știi.
‎O să trec de bariera aia afurisită ‎și voi obține slujba.
‎Voi convinge familia ‎să mă angajeze singur.
‎Și tu te vei duce la registratură ‎să afli unde e Marta.
‎Când aflăm, mergem după ea.
‎Apoi, ‎ne vom întoarce toți trei în Asturias.
‎Asta vom face.
‎- Mi-e foame. ‎- Vom lua micul dejun după.
‎După ce?
‎Aici te înțeapă.
‎Să începem. Vino, Héctor!
‎Câteodată mai vomiți și obosești puțin.
‎Dar îți dau iaurt.
‎Spune-mi.
‎L-ai înjunghiat pe maiorul Mérida?
‎- Nu-mi amintesc. ‎- Nu-ți amintești?
‎Sol.
‎Cât crezi că poate supraviețui ‎sora ta singură?
‎Nici asta nu știi?
‎Așadar...
‎ești singurul lucru ‎care i-a mai rămas pe lume.
‎Și iată-te aici!
‎Cine a fost cu tine în seara aia?
‎Ce ți-au făcut?
‎Poți să mergi?
‎Te voi scoate de aici.
‎Da...
‎- Da? ‎- Vă voi ajuta.
‎Foarte bine.
‎Oprește-te.
‎- Ce? ‎- Oprește, Carlos!
‎- Ce? ‎- Oprește motocicleta!
‎Mamă?
‎Da?
‎- Ai venit. ‎- Da.
‎Am nevoie de ajutor, mamă.
‎Bea.
‎Navarro, pregătește-te ‎să o eliberezi într-o...
‎jumătate de oră?
‎- Jumătate de oră. ‎- Foarte bine.
‎Sună bine?
‎Acum trebuie doar să mai încerci o dată.
‎Femeia care te-a ajutat. Cum avea părul?
‎Lung ca al tău?
‎- Da. ‎- Da?
‎- Da. ‎- Foarte bine.
‎Cu multe cozi împletite.
‎Cu ce era îmbrăcată?
‎O fustă verde, cred.
‎Pe care i-am dat-o eu.
‎- Da? ‎- Da.
‎E în dulap. ‎A lăsat-o când a fost ultima oară aici.
‎O ai aici?
‎Desigur. Ți-o arăt.
‎Scuze. Mă scuzați. Durează un minut.
‎- Hei, există o coadă. ‎- Termin repede.
‎- Da, dar... ‎- Mă scuzați.
‎- Stai la coadă ca restul. ‎- Mă mai ții minte?
‎- Ai fost aici ieri, nu? ‎- Da.
‎Putem sta puțin de vorbă?
‎Scuze, poți să-mi ții locul cinci minute?
‎Mulțumesc!
‎Mă întorc imediat. Scuze.
‎O mai știi pe fetița cu care am venit?
‎Micuță, blondă, purta o căciuliță.
‎I-ați luat sânge.
‎O cheamă Marta Mújica.
‎- Nu rețin. Sunt mulți... ‎- Au dus-o la colonii.
‎Ești norocos. Vor avea grijă de ea ‎până îți găsești slujbă.
‎Vreau doar să știu unde e?
‎Vrem să ne întoarcem la noi în sat. ‎O recuperăm și plecăm.
‎- Nu știu. Am treabă. ‎- Măcar dă-mi o adresă.
‎Te vor informa la momentul potrivit.
‎Nu voi renunța. ‎Nici în ruptul capului, înțelegi?
‎Mă întorc mâine, ieri, oricând.
‎N-am nimic mai bun de făcut ‎în orașul ăsta de căcat.
‎- Nu țipa. ‎- Zi-mi unde e, te rog!
‎Uite, voi face tot posibilul ‎să aflu în ce colonie a fost plasată.
‎Dar nu-ți promit nimic.
‎Fetița e viața noastră.
‎Înțelegi, nu?
‎Întoarce-te mâine.
‎Mersi!
‎- Scuze, cum te cheamă? ‎- Álex. Adică, Alejandro Mújica.
‎Mújica…
‎Da, o rudă a unuia dintre copii.
‎Pune prea multe întrebări.
‎- Begoña, ce mai faci? ‎- Bună, Emilia!
‎Ascultă, nu vreau să te deranjez.
‎Nu mă deranjezi niciodată.
‎Voiam să vorbesc cu tine.
‎- Dar nu vreau să-ți faci griji... ‎- Spune-mi. Îmi dai emoții.
‎Fiica ta e aici, Julia?
‎- Julia? Nu. De ce? ‎- Cine e, mamă?
‎Begoña!
‎Bună, Begoña!
‎Sara?
‎- Ce faci, frumoaso? ‎- Bine.
‎- A trecut ceva timp. ‎- Da.
‎Am aflat ce a pățit fiica ta. ‎Nu-ți face griji.
‎- Sigur e bine. ‎- Sunt sigur că au grijă de ea.
‎Ascultă, o căutam pe sora ta.
‎A plecat din oraș pentru câteva zile.
‎- Am văzut-o acum o clipă. ‎- Venise să-și ia rămas-bun, Begoña.
‎Atunci, mă întorc în altă zi.
‎Desigur! Îi spun că o căutai.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nu, o nimica toată.
‎- Mă bucur să te revăd. ‎- Asemenea.
‎- Pa! ‎- Pa, Begoña!
‎Pa!
‎PERSOANĂ CĂUTATĂ
‎Anvelope!
‎- Haide! ‎- Anvelope, ca noi.
‎Anvelope ieftine!
‎Anvelope!
‎Ce naiba, Carlos?
‎Ce e?
‎- Au arestat-o. ‎- Ce?
‎- Pe cine? ‎- Fata pe care ai ajutat-o.
‎- La naiba! ‎- O interoghează.
‎Rahat! La naiba!
‎- Nu pot să cred. ‎- Tu urmezi.
‎Azi pleacă un autobuz. ‎E mai sigur decât dacă plecăm singuri.
‎Diseară sau niciodată.
‎- E unica noastră șansă. ‎- Bine.
‎Când pleci de la muncă ‎și treci de barieră, ne vedem aici.
‎- Vechile tuneluri de la M-40. ‎- Bine.
‎Acolo.
‎La ora 23:00.
‎De acord?
‎S-a făcut.
‎Du-te și ajută-l să-și recapete fiica.
‎Dar diseară plecăm.
‎- Arăți bine. ‎- Taci.
‎Ca o călugăriță.
‎Taci!
‎- Mulțumesc! ‎- La ora 23:00.
‎Următorul. Repede!
‎În interesul sănătății publice, ‎accesul este interzis
‎oricărei persoane bolnave, fără acte ‎sau îmbrăcată necorespunzător.
‎Haide!
‎Grăbește-te!
‎- Ai ceva metalic? ‎- Nu.
‎- Ceva organic, care nu e înregistrat? ‎- Nu, nimic.
‎Permisul e pentru un cuplu.
‎Da, soția mea n-a putut veni acum. ‎Vine mai târziu.
‎- Atunci, nu poți trece. La o parte. ‎- Ascultă, sunt așteptat.
‎- E prima zi în slujba ministrului. ‎- Ți-am spus să te dai la o parte.
‎Ascultă, sunt sigur că și tu ești tată. ‎Te rog!
‎Dă-te naibii la o parte!
‎Hugo!
‎Hugo! Pardon.
‎Pardon, trebuie să trec.
‎Scuze. Hugo!
‎Îmi pare rău, iubitule. ‎Știu că am întârziat.
‎Îmi pare rău.
‎Poftim.
‎Cetățeni, de fiecare dată...
‎PERSOANĂ CĂUTATĂ
‎Rata infracționalității din capitală ‎continuă să scadă
‎fiind cea mai scăzută din ultimii 10 ani.
‎Chiar dacă în unele zone din sectorul 2, ‎mai au parte de infracțiuni,
‎cifrele arată din ce în ce mai bine...
‎- Să nu se mai întâmple. ‎- Mulțumim!
‎Da, mulțumesc!
‎Pentru siguranța dvs,
‎păstrați mereu actul de identitate la dvs.
‎Eliberați zona!
‎Continuați deplasarea!
‎Cum ți se pare, Hugo?
‎- Pot să...? ‎- Da.
‎Mai bine așa.
‎Își ținea părul desfăcut.
‎Haideți!
‎- Trebuie să plec până la 23:00. ‎- Da, desigur.
‎- De unde au atâta apa? ‎- Din mare.
‎O desalinizează.
‎Nemernicii ăștia ‎nu au aceleași probleme ca noi.
‎Nu-i așa?
‎Stația următoare: Zona C2.
‎- Intrați. ‎- Mulțumim!
‎Serviți doar miezul anghinarelor, vă rog.
‎- Doar miezul. ‎- Da, doamnă.
‎Carlos, florile să fie impecabile!
‎Un pic de oregano să-i sporească aroma.
‎- Să fii atentă. ‎- Da, doamnă.
‎- Țelina... ‎- Rosa.
‎O clipă. Folosește frunzele de țelină ‎ca garnitură pentru supă.
‎Bine.
‎Bună ziua!
‎- Am fost aici ieri, mai țineți minte? ‎- Da, cuplul cu pile.
‎De obicei eu angajez servitorii.
‎Doamna e foarte exigentă ‎și slujba asta e foarte râvnită.
‎Sper să nu fiu nevoită ‎să vă concediez azi.
‎Stați liniștită că ne vom descurca. ‎Slujba asta e importantă pentru noi.
‎Duceți-vă să faceți un duș ‎și pune-ți uniforma.
‎- Aveți cinci minute. ‎- Ne-au igienizat.
‎Spray-ul de la barieră e pentru haine.
‎Scăpați de jegul sectorului 2 ‎și apoi vă puneți uniformele.
‎O să vin să văd ce faceți.
‎Manuela, arată-le unde e baia.
‎Da.
‎- Mai repede! ‎- Veniți cu mine.
‎Acolo aveți săpun și prosoape. ‎Aici sunt uniformele.
‎Rosa e o femeie bună.
‎- Latră mult, dar nu mușcă. ‎- Manuela!
‎Vin!
‎Grăbiți-vă.
‎- O să arăți foarte elegant. ‎- Și tu la fel!
‎Maică Sfântă!
‎Haide.
‎Ce ai pe spate?
‎Ce ți-au făcut?
‎Am căzut.
‎Pare o căzătură zdravănă.
‎- Nimic grav. ‎- Bine.
‎Haide.
‎Haide!
‎Am uitat ce minunat e să faci duș.
‎Nu pot să cred.
‎Băuturile se așează aici.
‎Mai întâi paharele, apoi sticlele. ‎Niciodată împreună.
‎Foarte bine.
‎Manuela.
‎Da, doamnă.
‎Apropiați-vă, vă rog.
‎- Hugo Mújica, corect? ‎- Da, doamnă.
‎- Ea e... ‎- Eu sunt Sara.
‎- Soția lui. ‎- Da.
‎Vă stă bine în uniformă.
‎- Mamă. ‎- Fiică, ia să te văd.
‎Ești splendidă. Ai văzut?
‎N-ai muri ‎dacă ai purta niște tocuri, scumpo.
‎Parcă aș șchiopăta tot timpul.
‎Ești fiica ministrului. Avem musafiri.
‎- Nu te opune. E codul vestimentar. ‎- Doar pentru femei.
‎Dacă ar trebui să poarte ei tocuri, ‎ar desființa codul imediat.
‎Haide, pune-ți pantofi cu toc.
‎Mai doriți ceva, doamnă?
‎E totul pregătit pentru oaspeți?
‎- Da. ‎- Minunat.
‎Mă scuzați, doamnă. Aș vrea să știu ‎când vom semna contractul.
‎Poftim?
‎Ieri-dimineață, când ne-am înregistrat, ‎mi-au luat fiica... fiica noastră.
‎Fără contract, n-o putem recupera.
‎Și vă mulțumesc în avans!
‎Foarte bine.
‎Să mergem în sufragerie.
‎Da.
‎Ești nebun?
‎Nu i te adresa direct!
‎Nu veți rezista mult pe aici.
‎Doamne sfinte!
‎N-a fost un bordel, tată.
‎Ci un club unde oamenii merg ‎să se distreze.
‎Cu târfe.
‎- Nu poți să te distrezi altfel? ‎- Nu sunt multe posibilități
‎N-o să mă crezi, dar m-am dus ‎să leg relații cu oameni importanți.
‎Da, desigur.
‎Dar inițiativa ta de PR s-a soldat ‎cu un mort cu pantalonii în vine.
‎Regret. N-am vrut să-ți bag ‎numele în ceva de genul ăsta.
‎Dar ai făcut-o.
‎Aici erați. Vă căutam.
‎- Vă certați? ‎- Nu, scumpo. Totul e în regulă.
‎Mamă, arăți superb.
‎Și tu, surioară.
‎Atât de înaltă!
‎Vă întrerup?
‎Álvaro! Niciodată! ‎Faci parte din familie, te rog.
‎Am plecat mai devreme ‎să nu stăm la coadă la control.
‎- Bună! ‎- Ce faci?
‎Bine...
‎Îți vine să crezi? Comandantul Mérida!
‎Bietul bărbat!
‎- Bine, voi ce mai faceți? ‎- Foarte bine.
‎- Ceva de băut? ‎- Da.
‎Adu-i de băut nașului tău.
‎Și cum ne merg Afacerile Externe?
‎Mereu mai rău decât Sănătatea.
‎Știi că soțul tău e vedeta guvernului.
‎Eu sunt doar un satelit.
‎- Prostii! ‎- Alma!
‎- Laura, ce mai faci? ‎- Mulțumesc!
‎- Ce drăguță! ‎- Să te văd.
‎- Arăți grozav! ‎- Ba tu!
‎- Intră. ‎- Jacheta asta ai ales-o tu?
‎- Îți place? ‎- Da!
‎DIRECȚIA DE SECURITATE
‎Bună dimineața!
‎- Cum pot să te ajut? ‎- Sunt Begoña Sánchez,
‎- ...asistentă guvernamentală. ‎- Biroul 1.
‎Poftim?
‎Informatorii merg la Biroul nr. 1.
‎Salutări. Se poate?
‎Intră.
‎Bună dimineața!
‎Cred că v-aș putea fi de ajutor.
‎Să vedem.
‎Cunosc persoana căutată de voi.
‎Cred că e fiica vecinei mele.
‎Vă pot da adresa ei.
‎Álvaro, îți trebuie un buget ‎pentru aperitive, nu?
‎Niște cremă de pantofi...
‎Prezint-o doamnei.
‎Nu mă stârni, ‎pentru că vorbesc serios.
‎Ca să-mi sugerezi asta... ‎Premisa ta e foarte clară.
‎E clar că, din nou, ne vom sacrifica ‎investițiile pentru dezvoltare.
‎Bine, și pe urmă?
‎Pe urmă? Hai să te aud.
‎- Tu ești expertul. ‎- Austeritate.
‎Singura justificare morală e că...
‎Muncim din greu ca fiecare cetățean ‎să aibă măcar...
‎strictul necesar.
‎Foarte bine.
‎De unde știm ce înseamnă asta? ‎Cei care nu au nimic,
‎- ...trăiesc de azi pe mâine. ‎- Sunt obișnuiți.
‎Oamenii nu simt lipsa a ceea ce n-au avut.
‎- Mă rog... ‎- Am dreptate. Nu te supăra.
‎Un moment!
‎- O clipă. ‎- Te rog.
‎Cred că singurul lucru corect ‎din punct de vedere moral
‎e să-i întrebăm.
‎Tu, de exemplu.
‎Ce te face fericită?
‎- Nu trebuie să răspunzi. ‎- Dar trebuie să aflăm.
‎Ce îți trebuie ca să fii fericită?
‎- Presupun că vă trebuie și dvs. ‎- N-aș crede, scumpo.
‎- A fost un răspuns bun. ‎- Scuze, domnule.
‎Vă caută un ofițer de poliție.
‎Da.
‎Îl așteptam. Enrique!
‎Intră, te rog.
‎Bun venit! Ce faci?
‎Poate îl cunoașteți pe Enrique Jiménez, ‎noul șef a Direcției de Securitate.
‎- Bună seara! ‎- Bună seara!
‎Comandantul Jiménez anchetează uciderea ‎dragului nostru prieten Mérida.
‎- Scuze de întrerupere. ‎- Nicio problemă. Ne bucurăm să vă vedem.
‎- Ni te alături? ‎- Sunt de serviciu.
‎- Poate altă dată. ‎- Ai vești bune?
‎Cred că da.
‎- Trebuie să vorbesc cu dl ministru. ‎- Mă scuzați…
‎- Foarte bine. ‎- Să mergem în birou.
‎Dumneata, du-te și servește-i ‎cu ceva de mâncare și de băut.
‎M-ai auzit?
‎Da, mă iertați, doamnă.
‎Raportul preliminar.
‎Totul e acolo.
‎Intră.
‎Maiorul Mérida era apropiat de președinte.
‎A fost o crimă politică ‎sau a fost ucis din motive personale?
‎Nu ne este clar încă.
‎Vestea bună e că am făcut un arest.
‎O fată săracă care s-a prostituat.
‎Ceva de băut?
‎Nu, mulțumesc!
‎- Dle? ‎- Niște vin, mulțumesc!
‎Fata e vinovată?
‎- Prostituata? ‎- Nu.
‎Dar e martoră.
‎Stați liniștit că vom mai avea arestări.
‎Îmi cer scuze, domnule.
‎- O schimb imediat. ‎- Nicio problemă.
‎O clipă.
‎Uită-te la mine.
‎Te rog.
‎Îmi pari cunoscută.
‎- Ne cunoaștem? ‎- Nu cred, domnule.
‎Ne vei aresta menajera, comandante?
‎Sper că nu.
‎E fiica unei prietene. ‎O cunosc de o veșnicie.
‎Atunci probabil că mă înșel.
‎Numele?
‎Sara.
‎Regret dacă te-am speriat, Sara.
‎Mă scuzați.
‎Plec, dle ministru. Nu vă mai rețin.
‎N-am putut să te salut mai devreme.
‎Nu-ți amintești, ‎dar te-am cunoscut când erai copil.
‎Și pe sora ta.
‎Ai ochii mamei tale.
‎Curăță aici și închide ușa.
‎Desigur.
‎Du asta înapoi și curăță masa. ‎Au ieșit în curte.
‎Da, Rosa.
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Tu cine ești? ‎- Sergio.
‎Bună, Sergio! ‎Știi cumva a cui mașină e asta?
‎E a mea.
‎Uite. Cu asta accelerezi...
‎Și cu asta frânezi.
‎Foarte bine. Ce mașină grozavă ai!
‎Vrei să ne jucăm?
‎Mi-ar plăcea, dar acum nu pot.
‎Nu am voie, înțelegi? ‎Fiindcă sunt în timpul serviciului.
‎Asta e...
‎Hei!
‎Promit că data viitoare ‎vom încinge o cursă.
‎Pregătește-te să pierzi, ‎fiindcă sunt expertă.
‎Sunt sigur că voi câștiga.
‎Vom vedea.
‎Hai, du-te!
‎Nu pierzi timpul, nu-i așa, Álvaro?
‎Așa e mereu, Laura?
‎E și mai rău.
‎Vin imediat. Perfect.
‎Ce e? Pleci?
‎- De la CIM. ‎- Doamne!
‎Soția mea va descoperi ‎un leac pentru virus până la urmă.
‎- În seara asta. ‎- Sigur că da.
‎Te lasă să faci teste pe oameni?
‎Doar pe cobai.
‎Laura, convinge-o pe Daniela ‎că arată superb
‎și că rochia îi vine perfect. ‎A zis că nu i se potrivește.
‎Te rog!
‎Daniela...
‎Ce e cu tine?
‎Ești foarte tăcut.
‎Îți place de tipul ăla, noul comandant?
‎- Îmi e indiferent. ‎- Nu-mi place de el deloc.
‎Va elucida asasinatul lui Mérida.
‎Poate fi cel mai bun polițist ‎de care dispunem.
‎Dacă și-ar vedea de treabă... ‎Dar e numit politic, Luis.
‎Poliția și armata ‎câștigă putere pe zi ce trece.
‎Le dăm putere, ca să ne protejeze.
‎Da.
‎Dar când vor veni după noi, ‎cine ne va proteja?
‎- Discutați despre politică? ‎- Nu.
‎- Deloc.
‎- Vino să stai cu finii tăi. ‎- Da.
‎Uite, avem o comisie pentru flori.
‎Poate părea ciudat,
‎dar n-ați crede câți oameni fură lucruri.
‎Nu suntem hoți.
‎Nici ei, dar oamenilor le e foame.
‎Plata pentru azi.
‎Noapte bună, Rai!
‎Dar…
‎Aici nu-i niciun contract?
‎Nu ne-au angajat?
‎Asta decide doamna.
‎Daniela! Adu-mi mănușile. Le-am uitat.
‎S-o întrebăm.
‎- Dar... Cine vă credeți? Vă rog! ‎- Doamnă.
‎Veniți aici! Cine te crezi?
‎- Doamnă. ‎- Unde te duci?
‎- Vreau să discut cu doamna. ‎- Îmi cer scuze, dnă.
‎Nu-i problemă, Rosa. Lasă-i.
‎Îmi cer scuze că insist.
‎Trebuie să știu dacă suntem angajați.
‎Fără un contract, ‎nu ne putem recupera fiica.
‎Semnez contracte ‎doar după o perioadă de probă.
‎- Astea, mamă? ‎- Da, mersi, dragă!
‎Ascultați-mă, vă rog.
‎Lui Sergio i-a plăcut de tine.
‎Mi-a zis că ești o mamă bună.
‎Nu e fiul meu, dar e ca și când ar fi.
‎Daniela, pregătește-le actele.
‎Mâine trebuie înregistrate.
‎Vă veți recupera fiica.
‎- Mulțumim! ‎- Să mergem.
‎- Ai nevoie de ajutor? ‎- Da, dragă.
‎Mai ales cu rochia asta.
‎- Tocurile sunt oribile. ‎- Nu spune asta.
‎Pa!
‎Veniți cu mine, vă rog. ‎Rosa, mă poți ajuta?
‎Desigur.
‎- Trebuie să-mi semnați. ‎- Sigur.
‎Mulțumesc!
‎Hugo, trebuie să-ți spun ceva.
‎Mai târziu.
‎- Haide. ‎- Bine.
‎Centrul de Investigații Medicale
‎- Bună seara, Alma! ‎- Bună seara, Tomás!
‎Doza a funcționat?
‎E prea devreme să știm.
‎- Până acum, am avut rezultate pozitive. ‎- Foarte bine.
‎Așa, încă puțin.
‎Hai!
‎Vreau un raport dis de dimineață, ‎cu rezultatele finale.
‎Desigur, Alma. Îl vei avea atunci.
‎O să te simți mult mai bine.
‎Deja arăți mai bine.
‎Pa, Jorge!
‎- Bună seara, doamnă! ‎- Bună seara!
‎Salut, dulceață!
‎Cum te simți?
‎Nu te teme, prințesă. E un fleac.
‎Odihniți-vă. Vise plăcute...
‎Vă veți simți mai bine mâine.
‎Ce e asta?
‎Obiectele personale sunt interzise.
‎Te rog.
‎Hai să facem așa.
‎Am grijă eu de el.
‎- Mi-l dai înapoi când plec? ‎- Sigur că da.
‎Promit.
‎Odihnește-te acum.
‎Haide!
‎Mâine vei fi ca nouă.
‎Îl țin eu.
‎Odihnește-te.
‎Noapte bună, prințesă!
‎E ultima oară.
‎Știi ce ai de făcut.
‎Pentru siguranța dvs, păstrați mereu
‎actele de identitate la vedere ‎și arătați-le poliției.
‎- Am vrut să-ți spun... ‎- Nu e nevoie să-mi spui nimic. Serios.
‎Vreau să știi ceva, Hugo.
‎Trebuie să plec din Madrid cât mai repede.
‎Carlos mă așteaptă ‎la vechile tuneluri M-40.
‎Julia.
‎Spune-mi că n-are legătură cu crima aia.
‎Abuza o minoră.
‎Am intrat peste el și n-am putut...
‎- Să fi văzut... ‎- Îmi imaginez.
‎Sunt sigur că ai făcut ce trebuia.
‎Ți-o vor da înapoi?
‎Sigur că da. Am actele.
‎- Trebuie. ‎- Da.
‎Vreau o favoare.
‎Ce?
‎Ai grijă de mama mea.
‎Îmi fac griji pentru ea, ‎mai ales după Sara.
‎- Nu-ți face griji. Va fi bine. ‎- Da.
‎Mai ales dacă te știe în siguranță.
‎Julia.
‎Nu voi uita niciodată ‎ce ai făcut pentru mine.
‎Niciodată.
‎Ai mare grijă.
‎Și tu.
‎Pentru siguranța dvs,
‎rugăm toți cetățenii să se ‎întoarcă acasă în mod civilizat.
‎- Deschide! ‎- Deschide ușa!
‎Deschide ușa!
‎Oprește-te! La pământ!
‎- Ce plăcere să vă avem aici! ‎- Dle comandant.
‎- Când doriți. ‎- Te rog.
‎Dle Comandant Jiménez, ‎vreau să vă felicit
‎pentru rezolvarea promptă a cazului.
‎Mulțumesc, dar meritul nu e doar al meu.
‎Îl împart cu Direcția de Securitate ‎și cu oamenii cinstiți și pașnici,
‎care sunt majoritari în țara asta.
‎Aș vrea să profit de ocazia asta ‎ca să le transmit un mesaj.
‎Vă vorbesc că noul comandant ‎responsabil de siguranța publică.
‎Am vești importante.
‎Ucigașul comandantului Mérida ‎a fost împușcat
‎în timp ce încerca să fugă din capitală.
‎Mulțumesc, încă o dată, ‎poliției din Noua Spanie
‎pentru incredibilul efort depus.
‎Uite! Ți-a căzut asta.
‎Din fericire, l-am văzut noi.
‎Stați! Nu trageți!
‎A fost o ancheta ca la carte
‎executată eficient
‎și rapid.
‎Trăim vremuri grele.
‎Nu ne permitem
‎să arătăm slăbiciune în fața dușmanilor.
‎Puteți dormi liniștiți.
‎Vom continua să asigurăm prosperitatea ‎și siguranța tuturor,
‎bătrânilor,
‎familiilor noastre...
‎Bună!
‎Bună seara!
‎...celor mai puțin norocoși...
‎...și tuturor cetățenilor cinstiți ‎ai acestei țări.
‎Emilia, vino să vezi.
‎Vom face tot ce ne stă în putință
‎pentru a asigura pacea ‎și armonia în rândul cetățenilor.
‎Puteți fi siguri
‎că soarta dușmanilor noștri e pecetluită.
‎Știți cât e ceasul?
‎E trecut de 23:00.
‎În seara asta întârzie.
‎Nu vom ezita
‎când va veni vremea ‎să împiedicăm pe oricine, absolut oricine
‎care atentează la stabilitatea ‎pentru care am luptat din greu.
‎Fugiți!
‎Noapte bună!
‎Și nu uitați:
‎viitorul ne aparține.
‎Enrique Jiménez l-a arestat ‎pe teroristul care l-a ucis pe comandant.
‎Ce ticălos...!
‎- Oprește-te! ‎- Nu trageți!
‎Mâinile la vedere!
‎Copiii ăștia sunt speciali.
‎- Îmi vreau nepoata înapoi. ‎- Vino la mine acasă după-amiază.
‎Ce zici?
‎Stai liniștit. Rezolv eu.
‎Nu-mi pot imagina ‎ce ne-am face fără acest regim.
‎- De unde ai asta? ‎- Am găsit-o pe jos.
‎Nu e un joc. Au ucis și pentru mai puțin.
‎Orașul ăsta e prosper și sigur
‎dacă nu stârnești necazuri.
‎Trezirea!
‎Nu-mi trebuie teste pe animale ‎sau antigen. Copiii sunt soluția.
‎- Nu rezistă la o doză mai mare. ‎- Cercetarea presupune riscuri.
‎Domnule Dur și eu pot fi dur.
‎Am o fiică a cărei soartă nu mă lasă ‎să fiu intimidat de cretini ca tine.
‎Îngerii mei…
‎Subtitrarea: Adina Chirica