NETFLIX PRESENTERER
Hvorfor er alt borte?
Marta vet at det var verdenskrig. At det kom sykdommer vi ikke kan kurere.
Planeten var også veldig syk. Folk var veldig redde,
og krevde sterke regjeringer, men de tok fra oss friheten.
Men vi skal få den tilbake.
Jøss! Du er helt lik mamma.
-Identiske. -Mamma ga meg det
da hun gjorde dette.
-Hvordan har hun det? -Veldig bra.
-Moren reddet livet hennes. -I bytte mot sitt.
Marta Mújica, ti år.
-Onkel! -Hvor skal du?
-De tar henne! -Pappa!
Marta!
De dreper oss!
De har tatt henne til kolonien frem til du og kona får jobb.
Jeg må be om noe.
Jeg sa til kona mi at vi var gode venner.
Det var vi. Men ikke nå.
Be ham komme klokken 7. Han får passerseddel ved muren.
Jeg drepte en offiser.
Slipp henne!
-Hva heter du? -Sol.
Nå stikker vi.
Hugo Mújica. Du visste at vi trengte et par?
Kona mi kan endre planene.
Du må dra, Julia. Jeg blir med deg.
Vet du hvorfor vi ikke får resultater?
Du er feig. Du økte ikke dosen slik jeg ba om.
Disse spesielle barna er vårt siste håp.
-Denne veien! -Løp!
Kom igjen!
Stopp! Ned på bakken!
Kom igjen!
-Ta ham! -Bestemor!
-Stopp! -De fant meg!
Kom igjen!
Kom deg ut!
Kom igjen! Stå stille!
Vi må gjemme jenta.
Klarert!
Lille venn.
Hva er det?
Opp med hendene, frue.
Hør på meg, er dere snille.
-Vi gjemmer oss. Fort. -Vi er fattige, men gode mennesker.
-Jeg er jentenes verge. -Er hora der inne?
Hun er ingen hore.
Hun er et barn som skal bli syerske.
Vi har ingen penger.
Og den mannen, soldaten…
Kjenner du ham?
Selvsagt.
Han kommer hit og ser etter jenter…
…og prøver å være vennlig.
Men ikke vær redde.
Vi skal ikke si noe. Vær sikker.
Nok.
Bestemor!
SARA, SØSTEREN MIN
IKKE VÆR REDD
BYGG FREMTIDEN
HUSK REGNET
LE AV DEM
MOT MUREN, MINNET
RETTIGHETER MÅ FORTJENES
Fant du bensin?
-Vi drar på motorsykkelen. -På motorsykkelen?
Det er færre kontrollposter i sør. Vi bør nå Cádiz i ettermiddag.
-Hvorfor Cádiz? -Vi krysser Stredet der.
Er det ikke tryggere å dra på kvelden?
Kontakten min vil over før det blir mørkt.
Hallo?
Pokker, det er Hugo.
-Hugo, hva… -Julia.
Han er Saras ektemann.
-Er alt i orden? -Ja.
Carlos, kjæresten min.
Hyggelig.
-Hvorfor er du her? -Jeg har et problem.
De tok Marta i går.
-Hva mener du? -Da vi registrerte oss.
De skiller visst barn fra arbeidsløse foreldre.
Jeg vet ikke, det er en ny lov.
Skal vi se…
-Går det bra med deg? -Ja.
-Trenger du noe? Kan jeg hjelpe? -Slapp av. Moren din skaffet meg jobb.
-Bra. -Ja. I sektor én.
-Jeg begynner i kveld. -Flott.
Saken er…
Vel, det er et problem.
De ser etter et par.
-Et par? -Ja.
Jeg fikk passersedler til kontrollposten.
De vil ikke bare ha meg.
Hugo og Sara?
Ja.
Skal jeg spille Sara?
I et par dager. De signerer kontrakten, vi får Marta.
-Så finner jeg på noe. -Det går ikke.
Jeg snakker ikke med deg.
-Skal vi se… -Hva?
Vi drar nå.
Vi har et alvorlig problem… og må dra.
Er det viktigere enn Martas liv?
-Faen, Hugo. -Kom hit.
Julia.
-Hør her. -Vi har ikke tid.
Det var vanskelig å ordne dette. Folk risikerer livet for oss.
Vi må holde oss til planen.
Vil de ha ham, ansetter de ham uten kone.
Ok. Greit.
Jeg skal si det. Og ta det med ro.
Er det noe du ikke har fortalt?
Her.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Julia…
Beklager.
Lykke til.
Carlos…
-Hvis vi sier noe… -Setter vi ham i fare. Og familien din.
La oss dra, vær så snill.
God morgen!
God morgen! Opp og hopp!
Ta på uniformene.
De som er sene, får ikke frokost.
Hvordan går det? Flott, veldig bra.
Veldig bra. Nesten ferdig her…
Still dere på rekke når dere er klare. Vi går på badet, og så til matsalen. Kom!
Dere er trege i dag. Dere må vaske ansikt og hender…
Marta!
Hva er dette?
Jeg forventet ikke det fra ei jente som deg.
Klarer du ikke å ta på skautet? Det er så lett!
Veldig lett. Bare ta det på slik…
…dra håret gjennom og dra det opp.
Veldig bra! Ser du? Fort, still dere på rekke.
Takk. Det var mammas.
Vi skulle ikke kommet til Madrid. Det er et jævla helvete!
-Slutt å slå på ting, Álex. -Det er ikke din feil, ok?
Det er den jævla regjeringen.
Det var…
Det var det eneste hun ba meg om.
Hva da?
Sara.
Alt hun ba meg om, var å ta vare på Marta.
Jeg lovte å beskytte henne med livet.
Og nå er hun borte.
Vi finner henne.
-Jeg lover. -Ja? Hvordan?
Hva gjør jeg?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Husker du da pappa døde?
Selvsagt.
Vi hadde lagt oss alt.
Jeg lot som jeg sov, men var livredd.
Og du visste det.
Du sa: "Sov litt. Det vil gå bra.
Jeg vet hva vi gjør."
Jeg svarte ikke.
Jeg ante ikke hva planen din var, men jeg trodde på deg.
Og jeg sov som en stein.
For du vet alltid hva som må gjøres!
Si hva jeg skal gjøre, og hvordan vi skal ordne dette.
For du vet det, for pokker!
Innerst inne.
Jeg skal forbi den jævla muren, og få den jobben.
Jeg får familien til å ansette meg alene.
Du går til registreringskontoret og finner ut hvor Marta er.
Når vi finner det ut, henter vi henne.
Så drar vi tre tilbake til Asturias.
Det er det vi gjør.
-Jeg er sulten. -Det blir frokost etterpå.
Etter hva da?
Det er der de stikker deg.
Da begynner vi. Bli med meg, Héctor.
Noen ganger spyr du og blir litt trøtt, men de gir deg yoghurt.
Si meg…
…knivstakk du major Mérida?
-Jeg husker ikke. -Husker du ikke?
Sol…
Hvor lenge tror du søsteren din klarer seg alene?
Vet du ikke det heller?
Så…
Du er det eneste hun har i verden.
Og her er du.
Hvem var der med deg den kvelden?
Hva har de gjort?
Kan du gå?
Jeg skal få deg ut.
Ja.
-Ja? -Jeg hjelper deg.
Veldig bra.
Stopp.
-Hva? -Stopp, Carlos.
-Hva? -Stopp sykkelen.
Mamma?
Ja?
-Du er her. -Ja.
Jeg trenger hjelp.
Drikk.
Navarro, se til at hun blir løslatt om…
…en halvtime?
-En halvtime. -Flott.
Høres det bra ut?
Nå må du bare prøve en siste gang.
Damen som hjalp deg, hvordan var håret hennes?
Langt som ditt?
-Ja. -Ja?
-Ja. -Flott.
Med mange fletter.
Hva hadde hun på seg?
Et grønt skjørt, tror jeg.
Det jeg ga henne.
-Ja? -Ja.
Det er i skapet. Hun glemte det sist hun var her.
Har du det her?
Selvsagt. Jeg skal vise deg.
Beklager. Unnskyld meg. Det tar bare et øyeblikk.
-Det er kø her. -Jeg skal være rask.
-Ja, men… -Beklager.
-Still deg i kø som alle andre. -Husker du meg?
-Ja. Du var her i går, ikke sant? -Ja. Kan vi snakke litt?
Unnskyld, kan du ta over i fem minutter? Takk.
Straks tilbake. Beklager.
Husker du jenta som var her med meg?
Liten, lyst hår, gikk med lue.
Dere tappet blodet hennes.
Hun heter Marta Mújica.
-Det er så mange… -De tok henne med til koloniene.
Da er hun heldig. Hun blir tatt hånd om til du får jobb.
Jeg vil vite hvor hun er.
Vi drar tilbake til landsbyen når vi får henne tilbake.
-Jeg vet ikke, og jeg må jobbe. -Gi meg en adresse.
-Du hører nok fra dem. -Jeg gir meg ikke.
Jeg gir meg aldri, forstår du? Jeg kommer tilbake i morgen, og hver dag.
Jeg har ikke noe bedre å gjøre i denne jævla byen.
-Ikke så høyt. -Si hvor hun er.
Jeg skal gjøre mitt beste for å finne ut hvilken koloni hun er på.
Men kan ikke love noe.
Vi lever for den jenta.
Forstår du det?
Kom tilbake i morgen.
Takk.
-Unnskyld, hva heter du? -Álex. Vel, Alejandro Mújica.
Mújica…
Ja, en slektning av et av barna stiller for mange spørsmål.
-Begoña, alt bra? -Hei, Emilia.
-Jeg mener ikke å plage deg. -Du plager meg aldri.
Jeg ville snakke med deg.
-Men ikke bli bekymret. -Si det. Du gjør meg nervøs.
Er Julia her?
-Julia? Nei. Hvordan det? -Hvem er det, mamma?
Begoña.
Hei.
Sara?
-Går det bra, søta? -Ja.
-Lenge siden sist. -Ja.
Jeg hørte om datteren din.
-Ikke vær redd. Hun har det nok gøy. -De passer nok godt på henne.
Jeg så etter søsteren din.
Julia er utenbys i noen dager.
-Jeg så henne for et øyeblikk siden. -Hun kom for å si farvel.
Vel, da kommer jeg tilbake en annen dag.
Selvsagt. Jeg skal si at du ser etter henne.
Er alt i orden?
Det er ingenting.
-Godt å se deg. -I like måte.
-Farvel. -Ha det.
Ha det.
ETTERLYST
Dekk!
-Kom igjen. -Dekk, som nye!
Billige dekk!
Dekk!
Hva faen, Carlos?
Hva er det?
-Hun er arrestert. -Hva?
-Hvem? -Jenta du hjalp.
-Faen! -Hun blir avhørt.
Faen! Pokker!
-Jeg kan ikke tro det. -Du er nestemann.
Det går en buss i kveld. Det er tryggere enn at vi drar alene.
Det må skje i kveld.
-Det er vår eneste sjanse. -Ok.
Etter jobb passerer du muren og drar rett hit.
Tunnelene ved M-40.
-Få se. -Der.
Klokka 23:00.
Ok?
Ok.
Gå og hjelp ham å få datteren tilbake.
Men vi drar i kveld.
-Ser bra ut. -Hysj.
Som en nonne.
Hold kjeft.
Hei…
-Takk. -Klokka 23:00.
Neste. Fort!
Av hensyn til din helse og sikkerhet, slipper du ikke inn
dersom du er syk, mangler papirer, eller er upassende kledd.
Kom igjen!
Skynd deg!
-Har du noe metall på deg? -Nei.
-Noe organisk, uregistrert? -Nei, ingenting.
Dette er for et par.
Ja, kona mi kunne ikke bli med. Hun kommer senere.
-Da kommer du ikke inn. Gå til side. -De venter på meg.
-Min første dag på jobb for ministeren. -Gå til side, sa jeg.
Du er sikkert også far. Vær så snill…
-Gå til side, for faen! -Hugo!
Hugo! Unnskyld meg.
Slipp meg forbi.
Beklager. Hugo!
Beklager, kjære. Jeg vet jeg er sen. Beklager.
Vær så god.
Borgere føler seg...
ETTERLYST
Det blir stadig mindre kriminalitet i hovedstaden.
Vi er nå på laveste nivå på ti år.
Selv om noen områder i sektor to
fortsatt er utsatt for kriminalitet og vold,
blir tallene sakte, men sikkert bedre…
-Ikke la det skje igjen. -Takk.
Ja, takk.
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
Forlat området!
Gå videre!
Hvordan ser det ut?
-Får jeg? -Ja.
Det er bedre sånn.
-Hun likte å ha håret løst. -Kom igjen!
-Jeg må dra klokka 23:00. -Ja, selvsagt.
-Hvor får de vann fra? -Fra havet.
De avsalter det.
Disse jævlene har ikke de samme problemene som oss.
Ikke sant?
Neste stopp: Sone C-2.
-Kom inn. -Takk.
Server kun artisjokkhjertene, er dere snille.
-Kun hjertene. -Ja.
Carlos, blomstene må se perfekte ut. Litt mer oregano for smakens skyld.
-Ikke glem å se på den. -Ja.
-Selleri, takk. -Rosa.
Et øyeblikk. Bruk selleribladene som pynt til suppen.
Ok.
God ettermiddag.
-Jeg var her i går, husker du det? -Ja, de med gode kontakter.
Jeg pleier å velge tjenerne.
Fruen er veldig krevende. Folk vil drepe for denne jobben.
Jeg håper jeg ikke må sparke dere i dag.
Vi kommer til å gjøre en god jobb. Denne jobben er viktig for oss.
Akkurat. Ta en dusj, og ta på uniformene.
-Dere har fem minutter. -De sprayet oss.
Sprayen ved muren er for klærne.
Dere må skrubbe av skitten fra sektor to, og ta på uniformene.
Jeg kommer og ser til dere.
-Manuela, vis dem hvor badet er. -Ja.
-Raska på! -Bli med meg.
Der er såpe og håndklær. Dette er uniformene.
Rosa er et godt menneske.
-Hun har det mest i munnen. -Manuela!
Kommer!
Skynd dere.
-Du vil se veldig elegant ut. -Det vil du også…
-Herregud… -Kom igjen.
Hva har du på ryggen?
Hva har de gjort?
Jeg falt.
Det må ha vært stygt.
-Ikke noe alvorlig. -Ok.
Kom igjen.
Herregud…
Jeg hadde glemt hvor deilig en dusj er.
Det er utrolig.
Drikkevarene settes her.
Først glassene, så flaskene. Aldri samtidig.
Greit.
Manuela!
Ja.
Kom nærmere, takk.
-Hugo Mújica, ikke sant? -Ja.
-Hun er… -Jeg er Sara.
-Kona hans. -Ja.
Uniformene kler dere.
-Mamma. -Jenta mi, få se på deg.
Du er nydelig. Få se.
-Men ta på noen hæler. De biter ikke. -De er fæle, det er som å halte.
Du er ministerdatter. Vi har gjester.
-Ikke krangle. Vi har en kleskode. -Bare for kvinner.
Hvis de måtte gå med hæler, hadde de fjernet kleskoden.
-Kom igjen, ta på deg hælene. -Noe mer, frue?
Er alt klart til gjestene?
-Ja. -Fantastisk.
Unnskyld meg, kan du si når vi kan signere kontrakten?
Unnskyld?
I går, under registreringen, tok de datteren min… Datteren vår.
Uten papirer får vi henne ikke tilbake.
Og takk på forhånd.
Greit.
-La oss gå til spisestuen. -Ja.
Er du gal?
Ikke snakk til henne.
Du blir ikke her lenge. Herregud…
Det var ikke et horehus, pappa.
Det var en klubb hvor folk drar for å ha det gøy.
Med horer.
-Kan du ikke ha det gøy på en annen måte? -Ikke mye å velge i.
Tro det eller ei, men jeg var der fordi det er viktig å omgås visse folk.
Ja, selvsagt.
Men PR-stuntet ditt endte med en død mann med buksene rundt anklene.
Beklager. Jeg mente ikke å knytte navnet ditt til noe sånt.
Vel, det gjorde du.
Her er dere. Jeg så etter dere.
-Kranglet dere? -Nei, kjære. Alt er i orden.
Så nydelig du er, mamma.
Du også, søs. Så høy!
-Forstyrrer vi? -Álvaro! Aldri! Dere er familie.
Vi dro tidlig for å slippe køen ved kontrollpostene.
-Hei. -Alt bra?
Vel. Grusomt å høre om Major Mérida! Stakkars mann.
-Hvordan går det? -Veldig bra.
-En drink? -Ja.
Hent en drink til gudfaren din. Alt bra med utenrikssakene, minister?
Alltid verre enn helse.
Mannen din er regjeringens stjerne. Jeg er bare en satellitt.
-Tull! -Alma!
-Laura, alt bra med deg? -Takk.
-Ikke så pen som deg. -Få se.
-Du er flott! -Du også!
-Kom inn. -Valgte du den jakken?
-Fin, hva? -Ja.
SIKKERHETSAVDELINGEN
God morgen.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg er Begoña Sánchez, regjeringsmedhjelper.
-Kontor én. -Unnskyld?
Informanter går til kontor nummer én.
-Hei. Får jeg? -Kom inn.
God morgen.
Jeg kom fordi jeg kanskje kan hjelpe.
-Få høre. -Jeg vet hvem dere leter etter.
Jeg tror hun er naboens datter.
Jeg kan gi deg adressen hennes.
Du trenger vel det budsjettet for å kjøpe kanapeer? Og litt skokrem.
Vis det til fruen.
Ikke la meg begynne, dette er seriøst.
Det er du som sier at… Det er lett å forstå hva du antyder.
Igjen må vi ofre investeringer for å vokse,
Og hva gjør vi så? Opplys oss.
-Store guru. -Innstramminger.
Det eneste som er moralsk forsvarlig…
…er å jobbe hardt for at alle i det minste har nok
-til å klare seg. -Ja, flott.
Hvordan vet vi hva som er nok?
For de som ikke har noe, lever på kanten.
De er vant til det.
Folk savner ikke noe de aldri har hatt.
-Vel… -Jeg har rett. Ikke bli sint.
-Et øyeblikk! -Ja.
Jeg tror det eneste moralsk riktige…
…er å spørre dem.
Du, for eksempel.
Hva gjør deg glad?
-Du trenger ikke svare. -Jo, selvsagt, vi vil vite det.
Hva trenger du for å være glad?
-Det samme som deg, antar jeg. -Jeg tror ikke det, søta.
-Det var et godt svar. -Unnskyld meg.
Det er en politimann her som vil snakke med deg.
Ja. Jeg ventet ham. Enrique!
Kom inn.
Står til? Velkommen. Har dere møtt Enrique Jiménez,
den nye sjefen for sikkerhetsavdelingen?
-God kveld. -God kveld.
Major Jiménez etterforsker drapet på vår kjære venn Mérida.
-Beklager å forstyrre. -Nei da. Vi er glade for å se deg.
-Vil du sitte? -Jeg er på jobb.
-Kanskje en annen gang. -Har du gode nyheter?
Ja. Jeg tror det.
-Derfor må jeg snakke med ministeren. -Unnskyld oss.
-Greit. -Vi går på kontoret mitt.
Du, bli med dem og gi dem noe å spise og drikke.
Hørte du meg?
Ja, beklager.
Den foreløpige rapporten.
Alt er der.
Kom inn.
Major Mérida sto presidenten nær.
Ble han drept av politiske eller personlige grunner?
Det vet vi ikke ennå.
Den gode nyheten er at vi har arrestert noen.
Ei fattig, prostituert jente.
Noe å drikke?
Nei, takk.
-Minister? -Vin, takk.
-Er jenta skyldig? Den prostituerte? -Nei. Men hun er et vitne.
Det blir flere arrestasjoner.
Beklager.
-Jeg henter et nytt. -Det går bra.
Et øyeblikk.
Se på meg.
Vær så snill.
Du ser kjent ut.
-Har vi møttes? -Jeg tror ikke det.
Skal du arrestere hushjelpen vår?
Jeg håper ikke det.
Hun er en venns datter. Jeg har kjent henne hele livet.
Da tar jeg nok feil.
Hva heter du?
Sara.
Beklager om jeg skremte deg.
Unnskyld meg.
Da drar jeg, jeg skal ikke oppholde deg.
Jeg fikk ikke sagt hei i sted.
Du husker det ikke, men jeg møtte deg og søsteren din som barn.
Du har din mors øyne.
Rydd vekk dette og lukk døren.
Selvsagt.
Ta dette ut og rydd bordet. De er ute i hagen.
Ja, Rosa.
Hallo.
-Hei. -Hei.
-Hvem er du? -Sergio.
Hei, Sergio. Vet du hvis bil dette er?
Den er min.
Du trykker på den for å få fart…
-…og den for å stoppe. -Jaha.
-Så kult! Litt av en bil du har. -Vil du leke?
Det vil jeg gjerne, men jeg kan ikke nå.
Jeg får ikke lov, for jeg jobber.
Å, vel…
Hei.
Jeg lover at vi kan kappkjøre neste gang.
Gjør deg klar til å tape, for jeg er kjempegod.
Jeg vinner helt sikkert.
Vi får se.
Ok, gå nå.
Du kaster ikke bort tiden, Álvaro? Er han alltid slik, Laura?
Det blir verre.
Jeg kommer straks. Perfekt.
Hva… Skal du dra?
-Det var CIM. -Herregud!
Kona mi kommer til å finne en kur mot viruset.
-I kveld. -Det gjør jeg nok.
Lar de deg teste på mennesker?
Bare marsvin.
Laura, kan du si til Daniela at hun er vakker
og at kjolen kler henne? Hun sier den ikke gjør det.
Gi deg!
Daniela…
Hva er det med deg?
Du er så stille.
Liker du den fyren, den nye majoren?
-Hverken eller. -Jeg liker ham overhodet ikke.
Han skal løse Méridas drap. Kan være den beste politibetjenten vi har.
Hvis han holdt seg til politiarbeid. Men han er politisk utnevnt.
Politiet og militæret får stadig mer makt.
Vi gir dem makt så de kan beskytte oss.
Ja.
Men hvem skal beskytte oss når de kommer etter oss?
-Snakker dere politikk? -Nei.
-Nei… -Ikke i det hele tatt.
-Kom og snakk med gudbarna dine. -Ja.
Se, vi har en blomsterkomité.
Det virker kanskje rart, men det er utrolig mange som stjeler.
Vi er ikke tyver.
Det er ikke de heller, men folk er sultne.
Dagens lønn.
God natt, Rai.
Men…
…hva med papirene?
Fikk vi jobben?
Det er opp til fruen.
Daniela!
-Ta med hanskene. Jeg glemte dem. -Vi spør.
Hvem tror dere at dere er?
-Frue! -Vær så snill!
Kom hit! Hvem tror dere at dere er?
-Frue… -Hvor skal du?
-Jeg vil bare snakke med fruen. -Beklager.
Det går bra. Slipp dem forbi.
Beklager at jeg insisterer, men jeg må vite om vi er ansatt.
Uten kontrakt får vi ikke datteren vår tilbake.
Dere får kontrakten etter en prøveperiode.
-Disse? -Ja, takk, kjære.
Hør her, vær så snill…
Men Sergio likte deg.
Han så at du er en god mor.
Han er ikke min, men føles som det.
Daniela, gjør papirene deres klare til registreringen i morgen.
Jenta deres er snart her.
-Takk. -Kom igjen.
-Trenger du hjelp? -Ja.
Spesielt med denne kjolen.
-Jeg sa at hæler er en pine. -Ikke si det.
Ha det.
Bli med meg. Rosa, kan du hjelpe meg?
Selvsagt.
-Dere må signere. -Ja.
-Takk. -Jeg må fortelle deg noe.
-Senere. Kom nå. -Ok.
-God kveld, Alma. -God kveld, Tomás. Virket dosen?
Det er for tidlig å si.
-Så langt har vi positive resultater. -Bra.
Sånn ja, bare litt til.
Kom igjen.
Jeg vil ha en rapport i morgen tidlig med de endelige resultatene.
Selvsagt. Det skal du få.
Du vil føle deg bedre nå. Du ser bedre ut allerede.
Ha det, Jorge.
-God kveld. -God kveld.
Hei, søtnos.
Hvordan føler du deg?
Går det bra?
Ikke vær redd, prinsesse. Det er ingenting.
Drøm søtt nå…
Dere føler dere bedre i morgen.
Hva er dette?
Personlige ting er forbudt.
Vær så snill.
Vi gjør som følger. Jeg passer på det.
-Får jeg det tilbake når jeg drar? -Selvsagt.
Jeg lover.
Hvil deg nå.
Kom igjen.
Alt blir bedre i morgen.
Jeg tar kjedet.
Hvil deg litt.
God natt, prinsesse.
Det må ikke skje igjen.
Du vet hva du skal gjøre.
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
-Jeg ville si… -Du trenger ikke si noe. Virkelig.
Det er noe du må vite.
Jeg må forlate Madrid så fort som mulig.
Carlos venter på meg ved de gamle M-40-tunnelene.
Julia…
Si at det ikke har noe med drapet å gjøre.
Han mishandlet en mindreårig.
Jeg kunne ikke overse det…
-Du vet ikke hva han… -Det går bra.
Du gjorde sikkert det du måtte.
Får du henne tilbake?
Selvfølgelig. Jeg har papirene.
-Det må de. -Ja.
Gjør meg en tjeneste.
Hva da?
Pass på moren min.
Jeg er bekymret, særlig etter Sara.
-Ikke vær redd. Hun klarer seg. -Ja…
Om hun vet at du er trygg.
Julia…
Jeg glemmer aldri dette.
Aldri.
Pass på deg selv.
Du også.
For deres egen sikkerhet
ber vi om at alle forholder seg rolige og drar hjem.
-Åpne! -Åpne døren!
Åpne døren!
Stopp! Ned på gulvet!
-Ned på gulvet! -Stopp!
-Hyggelig at du er her. -Major.
-Når det passer. -Sett i gang.
Major Jiménez, først vil jeg si gratulerer med å ha løst saken så raskt.
Takk, men jeg skal ikke ha all æren.
Den deler jeg med sikkerhetsavdelingen og de ærlige, fredelige menneskene
som er i flertall i dette landet.
Jeg vil benytte anledningen til å sende dem en beskjed.
Jeg er den nye majoren ansvarlig for statssikkerheten.
Jeg har viktige nyheter å meddele.
Major Méridas drapsmann ble skutt da han prøvde å flykte fra hovedstaden.
Takk igjen til politiet i Ny-Spania for deres fantastiske politiarbeid.
Se! Du mistet denne.
Bra vi var her for å ta den opp.
Vent! Ikke skyt!
Etterforskningen gikk etter boka…
…den var effektiv…
…og rask.
Dette er tøffe tider.
Vi har ikke råd til å vise svakhet overfor våre fiender.
Dere kan sove i fred.
Vi skal fortsette å sikre velstand og trygghet for oss alle…
…våre eldre…
…våre familier…
Hallo.
God kveld.
…de mindre heldige…
…og alle landets gode borgere.
Emilia, kom og se.
Vi vil gjøre alt i vår makt
for å sikre fred og harmoni for befolkningen.
Og vær trygge på…
…at fiendene våre kun vil lide nederlag.
Hva er klokka?
Den har passert 23:00.
De er sene i kveld.
Vi vil ikke nøle når vi blir nødt til å forhindre at noen
ødelegger stabiliteten vi har kjempet så hardt for.
Løp!
God natt.
Og husk:
Fremtiden tilhører oss.
Enrique Jiménez har arrestert terroristen som drepte major Mérida.
For en jævla…
-Stopp! -Ikke skyt!
Ha hendene synlige.
Dette er spesielle barn.
-Jeg vil ha niesen min tilbake. -Kom til meg i ettermiddag.
Hva syns du?
Slapp av. Jeg gjør det.
Hva hadde vi gjort uten dette regimet?
-Hvor fant du den? -Jeg så den og tok den med.
Det er ingen lek. De har drept for mindre.
Denne byen er fin og trygg, hvis du holder deg unna trøbbel.
-Kom igjen! -Vi trenger ikke dyreforsøk eller antigen.
Det var barna.
-De tåler ikke en høyere dose. -Forskning innebærer risikoer.
Du er kanskje en kødd, men jeg er verre.
Datteren min trenger en pappa som ikke lar seg stoppe av noen.
Englene mine.
Tekst: Anette Aardal