NETFLIX PRESENTERAR
Julia, packa din väska. Skynda dig.
EXTRAINSATT MEDDELANDE FRÅN REGERINGEN
PREMIÄRMINISTERN
God kväll, medborgare.
Tack för att ni tittar.
Det här är mitt första tal som Spaniens premiärminister.
Det är också det svåraste.
Vårt land och hela vår värld är i ett kritiskt läge.
Tredje världskriget har totalförstört vår miljö, som vi minns den.
-Ekonomin har kollapsat. -Pappa.
-Naturresurserna... -Sara.
...är allvarligt begränsade.
Får jag packa mina gosedjur?
-Förnödenheter som vatten... -Packa mer kläder.
-...elektricitet och gas... -Mamma då?
...måste ransoneras drastiskt.
-Packa färdigt nu. -Vår hälsa, vår säkerhet...
...och hela befolkningens överlevnad är allvarligt hotade.
I sådana här lägen
utnyttjar terroristerna våra svagheter för att undergräva systemet.
På grund av nya virus har våra sjukhus redan kollapsat
och vår medicinska kunskap utmanats.
Julia!
Stå inte vid fönstret. Gå och hämta dina saker.
Det här är ingen tid för politiska dispyter.
-Mamma! -Julia, älskling.
Vi bildar härmed en nationell koncentrationsregering
som består av experter på olika områden.
De var svåra att hitta. Folk är desperata där ute.
-Tack och lov. -Det är hemskt.
På grund av de svåra omständigheterna utfärdar vi härmed ett undantagstillstånd.
Vår parlamentariska monarki är tillfälligt upphävd.
Jag ska inte ljuga.
Det här kräver radikala förändringar i vårt sätt att leva.
Men det finns ingen annan väg, och vi måste hjälpas åt.
Jag ber om ert samarbete, mot vårt gemensamma mål:
att överleva.
-Detta är extremt svåra tider. -Vi måste åka så snart vi kan.
-Fyll tanken och starta bilen. -Skynda er.
Med allas hjälp försäkrar jag er att vi kan ta tillbaka vår framtid.
Tack och god kväll.
Utrym området.
Jag repeterar: Utrym området!
Lämna gatorna.
Lämna gatorna!
Undantagstillståndet har trätt i kraft.
Gå tillbaka till era bostäder.
Gör plats.
Frihet!
-Nej. -Han har redan sagt det.
Men jag vill ha den. Det är okej.
Han sa ju att vi skulle skynda oss.
Kom nu, flickor. Följ med mig.
Era födelsedagspresenter: röd som eld och blå som vatten.
De är fina, men det är inte vår födelsedag.
Ta på dig den, gumman.
Öppna dörren!
Vad är det, pappa?
Jag älskar er mer än allt annat.
-Vi älskar dig mer. -Vi älskar dig mer, pappa.
Vi vet att ni är där. Öppna.
Vänd er om.
Hand i hand.
Öppna dörren!
Öppna!
Öppna dörren!
Frihet!
-Kom igen! -Kom igen!
-Ramón! -Älskling!
-Ramón, snälla. -Jag gjorde det.
-Vad? -Släpp honom, señora.
-Nej. -Señora!
-Nej, Emilia. -Kom nu!
Emilia! - Din jävel!
Emilia!
Flickorna... Flickor!
Julia! Sara! Flickor, var är ni?
Mamma?
Julia, där är du. Var är din syster? - Sara, kom hit, älskling.
-Mamma. -Tack och lov att ni mår bra.
Mår ni bra?
-Det gör ont. -Var, mitt hjärta?
-Pappa sa att vi inte fick prata om det. -Det är okej.
Var satte han den?
Där bak?
Berätta inte.
Fy på dig.
Får jag se din, Julia?
Det var bra gjort av pappa. Det kommer inte att göra ont länge.
Var är pappa?
Ja ni... De tog honom.
Men han kommer tillbaka Han kommer säkert tillbaka.
Kom här.
REGERINGEN SKYDDAR DIG
MADRID, 25 ÅR SENARE
VI SÄKRAR FRAMTIDEN
Det här torget är utrustat med pseudofluorescent ljus
med en våglängd som är aktiv för igenkänning.
Ljussystemet kommer att användas till mätanordningar...
NYA SPANIENS FOLKRÅD
FRAMTIDEN TILLHÖR OSS
EN ANNAN VÄRLD
Hej då, mamma.
Vi åker nu...
...precis som du ville.
Det är sent, vi måste åka.
Jag vill inte lämna henne, pappa.
Kom nu.
Jag bär dig med mig, älskling.
Hallå?
Är det någon här?
-Spriten. -Du är en hjälte. De var uttorkade.
-Okej. -Tio tusen.
Kan du göra mig en tjänst och ta den till bokningen där uppe?
Tack, vännen.
-Vi behöver mer champagne. -Självklart.
Hallå?
Vad har de gjort?
Helvete.
Vi sticker härifrån.
Kan du gå?
Jag hjälper dig. Kom.
Kom. Jättebra. Nu går vi.
Och du? Vem fan är du?
Ingen. Jag skulle just gå.
Jag tar henne med mig, okej?
Släpp henne!
Ditt odjur!
-Nej, snälla. -Vad är det nu, din hora?
Hör du.
Vi måste dra.
Kom.
Se på mig. Vad heter du?
-Sol. -Sol, nu går vi härifrån.
Vänta.
Jäklar! Mitt halsband.
Vänta här, Sol.
Rör dig inte, okej? Jag kommer strax.
Sol?
För er säkerhet. Utegångsförbudet börjar om fem minuter.
Vi ber alla medborgare att ordningsamt återvända hem.
Vad har hänt?
Vad är det?
Älskling, vad har hänt?
-Jag har dödat en man. -Vad säger du?
En militär.
-Vad? -Ja.
Hugo, hur långt är det kvar till Madrid?
Det är nog cirka två timmar nu. Sluta tjata och slappna av.
Såg du deras vapen?
Det känns inte bra.
Sluta, du skrämmer Marta. Ge dig nu.
Hur mår du?
Lyssna.
Har du inte hört de senaste nyheterna?
Jag har just fått information från teamet
om att jag har bajsat på mig.
Det var hemskt. En riktig kärnavfallskatastrof i studion.
-Alla har svimmat... -Álex, sluta nu.
Ni kommer alla att dö om ni inte låser in mig i ett rum.
Vad pågår här?
Det var inte meningen att störa. Det är min brors första resa.
Håll tyst.
Passa er.
Jag är väldigt förstoppad, och nu blir jag också arg.
-God kväll, Navarro. -Kommendant.
-Vad vet vi? -Ut allihopa!
Mördaren flydde efter kampen.
Den avlidna har epitelvävnad under naglarna.
Han använde absolut våld mot henne...
Jag bryr mig inte ett dugg om omständigheterna.
Jag vill veta vem som gjorde det.
Bordellmamman är här.
Lyssna noga nu. Kommendant Mérida var en av presidentens närmsta män.
Ingen, absolut ingen, får veta att han dog under dessa...
...omständigheter. Förstår ni?
Självklart, kommendant. Ni kan räkna med min tystnad.
Var han med en av era flickor?
Nej. Han hade henne med sig.
Kommendanten ville ha sina utan erfarenhet.
-Känner ni alla de här människorna? -Ja, allihop.
Förutom den unga damen kommendant Mérida hade med sig
har någon annan satt sin fot här?
En budtjej, men jag märkte inte henne så noga.
Kommendant!
Men vem har vi här? Vad glad din pappa ska bli.
Kommendant Jiménez, polisens nya stjärna.
Kom du för att ha lite kul, eller för att förstöra vår fest?
Horor, sprit, droger...och ett lik.
Är det vad du kallar fest?
Du måste härifrån, Julia.
-De hittar dig förr eller senare. -Vad menar du?
-Vart kan jag ta vägen, Carlos? -Till en trygg och fri plats.
Det finns organiserade resor över sundet.
Jag känner en annan soldat som också deserterade.
Lyssna nu.
Du behöver inte åka ensam. Jag följer med.
Och mamma?
Jag kan inte lämna henne ensam.
Vad händer när de hittar flickan du hjälpte?
Din mamma vill att du ska leva.
Tror du att moster har förändrats?
Jag vet inte. Snart får du se henne själv.
Vi ska till Madrid!
Till mormor.
Det är en poliskontroll vid infarten till Madrid. Ni ska gå av bussen.
Håll era dokument synliga.
Sitt på era platser tills bussen har stannat helt.
Där.
Fortsätt framåt. Skynda på. Ställ er i kö. Snabba på.
-Fort! -Marta.
-Stanna med mig. -Då går vi.
Där.
Ha era dokument redo.
Tyst. Möjliga bevis.
-Följ med oss, señor. -Följ med er vart?
Är det er fru? - Ni också. Sätt på armbandet.
-Ta inte henne. -Ingen sjuk får passera
och ingen som har haft kontakt med någon sjuk.
Även om du är smittad, åk till Madrid.
Okej? Lovar du?
Fortsätt framåt.
Dokument.
Syftet med resan?
Ta hand om min svärmor och återförena familjen.
Vi är bröder.
Var är din mamma?
-Min fru... -Låt flickan svara.
Hon jobbar, men hon kommer snart.
Sätt er i bussen. Registrera er och sök arbetstillstånd när ni är framme.
Tack.
Dokument.
För er säkerhet. Bär alltid legitimation.
-Var jätteförsiktig. -Oroa dig inte.
Jag går raka vägen till mamma.
-Ska jag hämta dig sen? -Nej, jag vill sova över.
Hos henne.
Berätta inte. Ju mindre hon vet...
Javisst.
-För er säkerhet. -Vad tycker ni?
-Ha alltid passerkort och legitimation... -Wow!
...för polisen.
-Ska vi kolla runt? -Ja!
Stanna med din farbror.
Nästa.
Är det så man får vatten?
-Ja. -Nästa!
LIVS
-Där är mormor. -Mormor!
Marta!
Vad fin du är, och så stor. Min älskling...
-Hugo. -Emilia.
-Mormor. -Ja.
-Älskling? -Det här är farbror Álex.
-Minns du mig? -Du var som henne sist jag såg dig.
-Nu är du en vuxen man. -Nåja...
Hoppas att du har plats.
-Det ordnar vi. -Jag vill inte vara till besvär.
-Det blir svårt. -Börja inte nu.
Vet du, Álex? Jag ställde en låda där borta.
Idag öppnar vi inte. Kom så går vi.
Nu ska vi äta.
Följ oss.
Jag är så glad att vi är tillsammans. Jag har nåt åt dig.
Det är svårt att hitta sötsaker nu för tiden.
-Det är riktiga karameller. -Tack!
Wow! Titta, pappa, det är karameller!
Vad? Tycker ni synd om chefen?
Visst är det sorgligt?
En så vacker kvinna...
Tills vi hittar den lilla horan som var med kommendanten...
...kommer det här att ske med er allihopa.
Har ni fått tunghäfta?
Okej. Då ska vi se vems tur det är.
Hallå?
Mamma?
Mamma!
Hugo.
Julia.
Jag kan inte tro att du är här.
Var är flickan?
Marta!
Vad fin och stor du är!
Wow, du ser ut precis som mamma. Precis likadan.
Sa jag inte det, pappa?
Hallå, får jag ingen puss? Jag blir avundsjuk.
Kom här.
Smaka. Det är jättegott.
Visst är det gott? Är du väldigt hungrig?
Carlota.
Syrran!
Sol!
Sol, raring.
Varför dröjde du så?
Kom, vi går in.
-Du är frisk, Hugo. -Tack.
-Då undersöker vi den fina flickan. -Det är din tur.
Marta.
-Ska jag hjälpa dig. -Ja.
Vi tar den här och den här.
Titta.
-Likadana. -Mamma gav mig det...
...när hon gjorde det här.
Så att vi alltid är tillsammans. Jag fick inte berätta för någon.
Din mamma var så klyftig och duktig.
Här kommer senaste nytt.
Ta ett djupt andetag.
Säkerhetsdepartementet har just avslöjat en terroristattack med ett dödsoffer:
-Kommendant Antonio Mérida. -Andas ut.
-Vi vet ännu inte... -En gång till.
Jättebra. Perfekt.
-Vill du byta om? -Ja.
-Ta pyjamas på dig. -Okej.
-Den är på ditt rum. -Okej.
-Hur verkar det? -Hon är fullt frisk.
-Hennes mamma räddade henne. -Och offrade sig själv.
Det viktigaste är att ingen får reda på
att Sara dog av viruset. Då hamnar ni i isolering.
-Självklart. -Vad sa du när de frågade?
Att vi åkte till Madrid i förväg för att ni behövde oss här.
-Bra. -Ja.
Emilia, du…
Om vi hade kommit tidigare...?
-Jag vet inte. -Nej, Hugo.
Vi hade inte kunnat göra något. Det finns inget botemedel.
-För er säkerhet. -Utegångsförbud.
-...stanna hemma. -Vad menar du?
Ingen får gå ut på gatan.
De slår av ljuset.
-Akta dig, det är varmt. -Det luktar gott.
Då äter vi.
-Ja. -Jag är hungrig.
-Det luktar så gott, Emilia! -Det ser gott ut…
Det var din mammas älsklingsrätt, Marta. Kött och potatis.
Nu har vi inget kött, men det hade vi förr.
Vad hade ni mer förr?
-När då "förr"? -Jag vet inte. Innan jag fanns.
Det fanns många bra och dåliga saker.
Vi hade en flod i Madrid och jättestora parker.
-Men det fanns massor av bilar också. -Mycket avgaser.
-Vilket oväsen. -Tallrik.
Nej, ta du. - Det var ett sånt oväsen. Till och med mitt i natten.
-Eller hur? -Mamma berättade att alla hade telefoner.
-Det stämmer. -Sant.
Du har sagt att det fanns flera kanaler på teve.
Varför är allt borta?
Tja, älskling.
Som om vi aldrig har pratat om det.
Ja, Marta vet ju...
...att innan hon föddes var det en stor konflikt i världen.
Ett världskrig.
Ja, ett världskrig. Många dog under kriget.
På grund av dödsfallen kom många sjukdomar
som vi fortfarande inte kan bota.
Planeten var också mycket sjuk. Det fanns inget vatten.
Det fanns strålning i många länder.
Folk var rädda och ville ha väldigt starka regeringar
som skulle kunna hålla dem säkra. Förstår du?
Men det är väl normalt?
Ja, men...
Det dåliga med regeringarna var att de startade ett krig, gumman.
I säkerhetens namn tog de det viktigaste människorna hade.
Vet du vad det är?
-Vet du, gumman? -Vad är det?
Friheten.
Men vi ska ta tillbaka den.
Eller hur, mamma?
Ja.
Mormor har alltid sagt det.
Jag kan hjälpa till.
Jag också. Skål för friheten.
Skål för livet.
Låt oss inte glömma dem som inte längre är bland oss
och låt oss alltid hålla ihop.
Skål.
-Skål. -Skål.
-Nu äter vi innan det blir kallt. -Emilia, vad gott det var.
Fantastiskt.
För er säkerhet. Stanna inte upp på gatan och samlas inte i grupp.
-Ha alla era dokument redo. -Kom, så ställer vi oss i kön.
-Jag tar en plats. -Okej.
När ska du berätta vad som pågår i landet?
Jag vill inte göra så att hon får problem.
-Akta dig. -Okej.
-Om hon var min dotter... -Knip igen.
Om hon var min dotter skulle hon få veta, menar jag.
-Nästa. -Okej, kom.
-Hej. Hur är det? -Hej.
Det är ingen fara.
Nästa.
Skynda er inte. Jag har väntat hela livet på det här.
På vad?
På att träffa en kompetent sjuksköterska som är så trevlig...
...och söt.
Synd att hon ska sticka mig, men man kan inte få allt.
Så går det om du inte slappnar av.
-Gör som din dotter. -Han är min farbror.
-Han heter Álex och har ingen flickvän. -Exakt. Inte frivilligt. Jag är romantisk.
Jag är så romantisk att jag undrar om du vill bli mor till mina barn. Vad sägs?
Du är färdig. Gå till intervjun.
Aj då. Du sårar mig och sen överger du mig.
Tror du jag övertygade henne?
Är det ett barn?
Marta Mújica, tio år gammal.
VACCINATION, IMMUNISERINGSKAMPANJ
Familjen Mújica.
-Ja. -Varsågoda.
God morgon.
Vi utreder era journaler och intervjuar er en och en.
Flickan går med henne, ni följer med mig.
-Pappa? -Kan hon inte gå med oss?
Det tar bara ett ögonblick.
Du kan gå med henne.
-Följer ni med mig? -Ja.
-Är ni Hugo Mújica? -Ja.
-Och er fru? -Sara Pérez Noval.
Jag kan läsa, tack. Jag frågade var er fru är.
I Asturien. Hon kommer om några dagar.
-Varför kom hon inte med er? -Jag åkte före med min dotter.
Hon ville verkligen träffa mormor. Ni vet hur barn kan vara.
Nej, det vet jag inte.
Jag frågar igen. Varför kom ni inte tillsammans?
Sara var tvungen att avsluta lite arbete. Hon kommer om en vecka.
-Är flickan ensam med er? -Och sin mormor.
Det är bara en vecka, sen kommer hennes mamma.
-Har ni något jobberbjudande här? -Nej, vi kom precis.
-Nästa. -Tack.
-Vänta. Var är min dotters dokument? -Nej, vi är klara.
-Vad menar ni? -Det var allt.
-Jag går inte utan min dotters dokument. -Fan...
-Marta. -Farbror Álex!
Vart ska du, vännen? Hallå! Vart ska ni...?
Hugo, de tog henne. De tar henne, för fan.
-Marta! -Pappa!
Håll den här. Marta!
Marta!
Álex.
Var fan är trappan?
Den här vägen.
Marta!
-Marta! Hallå! -Pappa!
-Släpp min dotter! -Pappa!
Marta, älskling.
-Pappa. -Marta, älskling. - Stanna bussen!
Jag älskar dig, pappa.
Marta!
Nej!
...lugnande nyheter från hälsodepartementet.
-Kommendant Jiménez... -Min dotter!
-Nej! Min dotter! -Halt!
-Min dotter! Min dotter är i bilen. -Passerkort?
Nej, släpp in mig.
Jag vet inte vad som hände. Det har skett ett misstag.
-Nej då. -Släpp in mig, snälla.
Vänta!
Vi ska gå.
-Kom, Hugo, vi går. -Marta.
-Marta! -Kom nu, annars dödar de oss!
De dödar oss. Kom nu!
Släpp mig!
Marta.
För er säkerhet. Ha alltid passerkort och legitimation synliga
och redo att visa för polisen.
Helvete!
Emilia! Emilia, de har tagit Marta.
-De tog ett blodprov. Tror du...? -Ursäkta?
-Vem har de tagit? -Min brorsdotter.
-De jävla... -Álex! Det här är...
Det här är Begoña, kvarterschefen.
Här för att tjäna er och samhället.
Är inte du Saras make?
-Jo. -Vem har de tagit, sa du?
Min dotter. Hon är tio.
Vi skulle checka in.
-De delade på oss och tog henne. -Jag förstår.
-Jobbar du och din fru? -Nej.
-Det var därför de registrerade sig. -Men då var det mysteriet löst.
De har tagit henne till kolonin för arbetslösas barn.
-Får vi ingen tidsfrist eller notis? -De avgör vad som är bäst för barnet.
-De har specialister. -Är det bäst att vara utan föräldrar?
-Lugna dig. -Lugn, Hugo.
Ursäkta mig.
-Ditt barn är i trygg omsorg. -Självklart.
Tills du och din fru har fått jobb.
Dessutom blir det roligt för flickan. Det är som en sommarkoloni för dem.
Det låter väl bra?
-Var ligger de här vackra kolonierna? -I hela landet.
Det finns tyvärr många barn som behöver beskyddas.
Nu känns det mycket bättre.
-Jag följer dig ut om du vill. -Okej.
Som du vet, om de ska bo här måste de skriva in sig.
-Det är viktigt. -Självklart.
-Sara också när hon kommer. -Ja.
Kom ihåg vad jag sa: Allt är under kontroll.
-Ha en bra dag. -Det ska de.
-Hej då, Emilia. -Hej då, Begoña. Tack.
Vilken kärring.
-Om något händer med Marta... -Jag svär att vi ska lösa det här.
På något vis gör vi det.
-Jag måste skaffa ett jobb. -Hugo.
Jag känner någon som kan hjälpa oss.
Tack.
Stäng dörren när ni går, tack.
Tyst.
-Emilia. -Hej, Luis.
-Hur mår du? -Så där.
Äldre...precis som du.
Jag kunde inte tro det när jag hörde din röst i telefonen.
-Är allt okej? -Ja.
Och dina döttrar?
Bra.
Jag måste be dig om en tjänst, Luis.
Jag har en dotterdotter... Hon kom precis från Asturien.
I morse, när de checkade in, tog de henne till en koloni.
-Kan du få henne tillbaka? -Du överskattar mitt inflytande.
Ministrar har inflytande.
-Arbetar pappan? -Nej.
-Han kom precis. Han är ingenjör. -Utan arbete... Ingenjör?
Jag kan hitta något åt honom, men det kan ta tid.
-Vad som helst. Det är brådskande, Luis. -Vad som helst?
Min fru behöver någon hemma, men ingen ingenjör.
Vad som helst. Bara ett jobb.
Jag ringer henne.
Tack. Jag väntar utanför.
Han kan komma klockan sju. Här är adressen.
-Han kommer. -Han får passerkort vid muren.
-Kan jag köra dig någonstans? -Nej, tack.
Tack.
Emilia.
Jag sa till min fru att vi var goda vänner.
Var vi det?
Ja, det var vi.
Inte nu längre.
För er hälsa. Ingen får passera
som inte har genomgått hälsokontroll eller som har några sjukdomssymtom.
Alla arbetssökandes behov och färdigheter kommer att utvärderas
för omkring 200 lediga tjänster.
Släpp in mig! Jag måste arbeta. Förstår ni inte?
Släpp in mig. Jag får papperen imorgon.
-Nej, ta mig inte! -Håll käften!
-Tack. -Ta mig inte.
För er hälsa. Ingen får passera
som är sjuk, inte har några dokument eller inte är lämpligt klädd.
För er hälsa. Ingen får passera
som inte har genomgått hälsokontroll eller som har några sjukdomssymtom.
Hej.
Vem är du? Vad gör du här?
Jag har en jobbintervju.
Använd tjänsteingången. Där borta.
-Tjänsteingången? -Ja.
Följ med mig.
Ser de dig här blir det ingen intervju. Kom.
-Jag heter Manuela. -Trevligt att träffas. Hugo.
Visa mig händerna.
-Jag har tvättat dem. -Tvätta dem igen.
Skrubba ordentligt. Handfatet är där borta.
-Jag säger till señora. -Tack.
Låt honom inte röra något.
Okej.
-Tvålen är där borta. -Tack.
-Varsågod. -Hej, Rosa.
Goddag.
-Vacker. -Iván...
Ana, ett glas vin.
-Vem är du? -Jag ska ha en intervju.
Har du tur anlitar de dig inte.
Det här huset är vackrast utifrån.
Vill du ha fettet? Jag äter det inte.
Nej, tack.
Señorito Iván, ni ska få något att äta.
-Tack, Rosa. -Du följer med mig.
Ja.
Lycka till.
Den är gudomlig.
-Ska jag verkligen ha på mig den? -Ja, du är så fin.
-Prova den. -Mamma, jag ser ut som en docka.
-En gul kyckling. -Nej, du blir fin. Lita på mig.
-Rosa, vad tycker du? Till middagen. -Den är fin, som allt din mor köper.
-Okej, jag provar. -Mycket bra.
Du ska alltid klä upp mig så. Jag är inte sådan.
Det handlar bara om hur man ser ut. Man blir som man klär sig.
Okej.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Hugo Mújica, eller hur? -Ja.
Kom in är ni snäll.
Min man har lovordat er så.
Jag har inte mycket att säga. Jag har lite bråttom.
-Ingenjör? -Ja.
-Vilken typ? -Jordbruksingenjör.
-Svåra tider för jorden. -Ja, verkligen svåra.
Vi behöver intelligenta människor här, och framför allt flitiga.
Det är hemarbete: städning, servering...
Lyssna på Rosas order. Långa arbetstider.
-Inga problem, det förväntade jag mig. -Perfekt, då.
Imorgon ska vi ha middagsgäster. Vi behöver er direkt.
Jag försäkrar att ni ska få ett kontrakt
så att allt stämmer med dokumenten. Allt lagenligt.
Perfekt.
Kom imorgon eftermiddag, så förklarar Rosa allt.
Är er fru smal, som er?
Jag tänker på uniformen.
-Min fru? -Visste ni inte att vi söker ett par?
Jo, men min fru fick plats i ett annat hem.
Vad tråkigt. Det går inte, då.
-Fortsätt leta, Rosa. -Nej!
Min fru kan ändra sina planer. Det går bra.
Bra. Då ses vi imorgon.
Det är jag.
Så? Har du dem?
Miguel Uribe.
-Trevligt att träffas. -Detsamma, María José Gómez.
María José?
Eller ska jag kalla dig señora de Uribe?
Gör du det så blir det här det kortaste äktenskapet i äktenskapshistorien.
Är det uppfattat?
Älskar du mig så lite?
-Så lite... -Tyst med dig.
Carlos.
Är du säker på det här?
Kommer du inte att ångra dig?
-Tänk på din mamma. -Glöm det. Jag tar hand om det.
Först måste vi ge oss av.
Jag skulle aldrig lämna dig ensam, Julia. Aldrig i livet.
Du får jobba hårdare än så för att bli av med mig.
Okej?
Det har gått 20 år sedan tredje världskrigets slut.
Spanien var på vinnarnas sida och vi har anledning att fira.
Det var få som trodde att landet vid krigets slut
skulle växa och frodas som det har gjort på bara två decennier.
Marta...
Här är era uniformer. Ni måste alltid ha på er dem.
De tvättas en gång i veckan, så smutsa inte ner dem.
Var försiktiga med dem.
Den måste du ge mig. Ni får inte ha några personliga föremål.
Inga gosedjur, inga dockor, inga halsband och inga foton.
Det är reglerna. Och man måste följa reglerna, eller hur?
-Ja. -Ja, mycket bra.
Ge mig den.
Kom igen.
Duktig tjej.
Ställ er upp, barn.
Direktörskan kommer. Lägg ner uniformerna och stå raka i ryggen.
Så ska ni säga: "God kväll, direktörskan."
God kväll, direktörskan.
Välkomna.
Så ni är de nya. Vad söta ni är.
Ni ser intelligenta ut.
Ni är här för att ni är...
...speciella, visste ni det?
Inte? Det är ni.
Väldigt speciella.
Allihop.
Jag har höga förväntningar på er.
Varför ser vi inga resultat? För att du är feg!
-Du ökade inte dosen. -Men...
Lyssna här nu, Tomás.
De här speciella barnen är vårt sista hopp.
Antingen gör du det med dem, eller så får du sluta. Jag sparkar dig.
-Då är det slut med allt. Helt slut. -Alma, de är så små.
De kanske inte tål det.
Vi hittade de här barnen på gatorna, övergivna.
Om ni inte höjer dosen... finns en bättre plats för dem.
-Vad menar du? En bättre plats? -Himlen, Tomás. De är redan i helvetet.
Kom nu. Så ja.
Kom.
Kom här. Vi är nästan framme.
Kom.
...åtta, nio, tio...
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Ni har fått några nya kamrater. Kan alla säga "hej".
Hälsa på era nya kamrater. Bra.
Här är din säng, Marta.
-Okej? -Okej.
Vad heter du?
-Marta. Och du? -Felipe.
Hur länge har du varit här?
-Jag vet inte. -Okej, barn.
Det är läggdags, men vad ska vi sjunga först?
-Nationalsången! -Just det.
-Ställ er framför sängarna. -Här, ställ dig.
Ställ dig framför sängen.
Du ställer dig vid din.
Ikväll ska Lucas börja sjunga.
Han sjunger så fint.
Ett...
...två...tre.
Vi ska en gång åter höra namnet
på vårt fosterland i all sin glans
Ty historien som har oss format
ger oss nu en väg att gå mot solen
Himlen öppnas upp och släpper in oss
med vår ära, vår rättvisa och vår kamp
Vårt förflutnas starka sken kommer tillbaka
för aldrig har vår flagga svikit det
Vi marscherar nu tillsammans som ett folk
och vi bygger nu tillsammans vår nation
Och om vi möter motgångar på vägen
ska två ränder av vårt blod eskortera solen
Vi ska en gång åter höra namnet
på vårt fosterland i all sin glans
Ty historien som har oss format
ger oss nu en väg att gå mot solen
Himlen öppnas upp och släpper in oss
med vår ära, vår rättvisa och vår kamp
Vårt förflutnas starka sken kommer tillbaka
för aldrig har vår flagga svikit det
Vi marscherar nu tillsammans som ett folk
och vi bygger nu tillsammans vår nation
Och om vi möter motgångar på vägen
ska två ränder av vårt blod eskortera solen
Mina änglar.
De förde bort Marta igår.
Vi är i fara. Vi måste ge oss av.
-Är det viktigare än hennes liv? -Fan, Hugo!
Hon är vårt liv.
Du förstår väl?
Polisen och militären får mer och mer makt.
När de kommer efter oss, vem skyddar oss från dem?
-De har gripit henne? -Va? Fan!
Nästa gång är det du.
Vem var där den kvällen?
EFTERLYST
Jag ska över den jävla muren, och få det där jobbet.
-Var får de tag på allt vatten? -I havet.
De här jävlarna har inte samma problem som vi.
Jag ska inte glömma det.
Spring!
Kom ihåg: Framtiden tillhör oss.
Undertexter: Sara Palmer