NETFLIX PREDSTAVLJA
Julia, spakiraj torbu. Brzo.
PREMIJEROVO IZVANREDNO OBRAĆANJE JAVNOSTI
PREMIJER
Dobra večer, građani i građanke.
Hvala na pozornosti.
Ovo je moje prvo obraćanje kao španjolskom premijeru.
I bez sumnje ono najteže.
Naša zemlja, kao i svijet, u kritičnom je trenutku.
Nedavno je Treći svjetski rat uništio okolinu kakvu smo poznavali.
-Gospodarstvo je propalo. -Tata.
-Prirodni resursi... -Sara.
...veoma su ugroženi.
Mogu li spakirati plišane životinje?
-Zalihe vode... -Manje igračaka, više odjeće.
-...struje i plina... -A mama?
...moraju se drastično racionirati.
-Požuri se s pakiranjem. -Zdravlje, sigurnost,
pa i sam opstanak našeg naroda
pod ozbiljnom su prijetnjom.
U ovakvim vremenima
teroristi iskorištavaju naše slabosti da potkopaju sustav.
A novi su virusi bolnice bacili na koljena
i prkose našem medicinskom znanju.
Julia!
Rekao sam ti da ne prilaziš prozoru. Spakiraj se.
Nije vrijeme za sterilne političke rasprave.
-Mama! -Julia, dušo.
Odsad se službeno uspostavlja ujedinjena nacionalna vlada
koju čine stručnjaci iz svih znanstvenih polja...
Vrlo sam to teško našla. Ljudi vani postaju očajni.
-Hvala Bogu. -Užasno je.
S obzirom na ozbiljnost situacije, proglašavam izvanredno stanje.
Parlamentarna monarhija zasad se obustavlja.
Ne želim vam lagati.
Ova promjena zahtijevat će radikalne promjene u stilu života.
Ali to je jedini način i trebamo to napraviti zajedno.
Tražim vašu suradnju jer svi imamo isti cilj:
preživjeti.
-Ovo je zaista teško razdoblje. -Moramo što prije otići.
-Natankaj auto i upali ga. -Nemoj dugo.
Uz vašu pomoć jamčim vam da će budućnost opet biti naša.
Mnogo vam hvala i ugodnu večer.
Napustite područje.
Ponavljam, napustite područje.
Maknite se s ulica!
Izvanredno je stanje na snazi.
Vratite se kućama.
Mičite se!
Sloboda!
-Ne. -Rekao ti je.
Ali hoću to.
Rekao nam je da se požurimo.
Cure, dođite k meni.
Ovo je za vaš rođendan: crveno kao vatra i plavo kao voda.
Lijepe su, ali nije nam rođendan.
Stavi je, dušo.
Otvorite vrata!
Što je bilo, tata?
Volim vas više od ičega.
-Mi te volimo više. -Mi više, tata.
Znam da ste unutra. Otvarajte!
Okrenite se, imam još jedno iznenađenje.
Primite si ruke.
Otvorite vrata!
Otvarajte!
Otvarajte vrata!
Sloboda!
Idemo!
-Ramón! -Ljubavi!
Ramón, molim te!
Već je gotovo.
-Što? -Maknite se, gospođo!
-Ne! -Gospođo!
-Ne! Emilia! -Idemo!
Emilia! Kurvin sine!
Emilia!
Malene... Kćeri!
Julia! Sara!
Cure, gdje ste?
Mama?
Julia, ovdje si! Gdje ti je sestra?
Sara! Dođi, dušo.
Mama.
Dobro ste? Hvala.
Dobro ste?
Mene boli.
Gdje, dušo?
-Tata je rekao da šutimo. -Smijete.
Gdje ju je stavio?
Ovdje iza?
Nemoj ništa reći.
Srami se.
Pokaži mi svoju, Julia.
Tata je to odlično napravio, pa neće dugo boljeti.
Gdje je tata?
Pa...
Tatu su odveli...
ali vratit će se.
Sigurno hoće.
Dođite.
Dođite mi.
VLADA TE ŠTITI
MADRID, 25 GODINA POSLIJE
MI OSIGURAVAMO BUDUĆNOST
Ovaj madridski trg ima pseudo-fluorescentno svjetlo
čiji valovi omogućuju prikupljanje podataka.
Svjetlosni se sustav koristi za mjerenje uređaja...
NARODNO VIJEĆE NOVE ŠPANJOLSKE
BUDUĆNOST PRIPADA NAMA
Zbogom, mama.
Odlazimo...
kako si htjela.
Kasno je. Idemo.
Teško mi ju je ostaviti, tata.
Idemo.
Nosit ću te sa sobom, ljubavi.
'Dan.
Ima li koga?
-Alkohol. -Spašavaš me, draga.
Postaju mi očajni.
Deset tisuća.
Može li usluga? Odnesi to gore, u privatne sobe.
Hvala, srce.
Trebamo još jednu čašu šampanjca.
Naravno.
Što su ti učinili?
Jebote.
Vodim te odavde.
Možeš li hodati?
Pomoći ću ti. Idemo.
Idemo.
Odlično.
Idemo.
A tko si ti, dovraga?
Nitko.
Odlazim.
I vodim je sa sobom. Dobro?
Pusti je!
Životinjo!
-Ne, molim te. -Što je sad, kurvo?!
Hej!
Idemo odavde.
Idemo.
Dođi.
Pogledaj me. Kako se zoveš?
-Sol. -Sol, idemo odavde.
Čekaj.
Kvragu! Moja ogrlica.
Čekaj ovdje, Sol.
Ne miči se. Odmah se vraćam.
Sol!
Sol?
Zbog vaše sigurnosti policijski sat počinje za pet minuta.
Molimo građane da se mirno vrate kući.
Što ti je?
Što?
Ljubavi, što je bilo?
-Ubila sam čovjeka. -Što govoriš?
Vojnika.
-Što? -Da.
Hugo, koliko još do Madrida?
Sad treba oko dva sata.
I prestani me gnjaviti. Opusti se.
Čuj, jesi im vidio oružje?
Nije mi svejedno.
Šuti, preplašit ćeš Martu. Dosta.
Što ima?
Čuj.
Jesi li čula najnoviju vijest?
Moja mi je ekipa upravo javila
da sam se usrala u gaće.
Bilo je grozno. Nuklearna katastrofa u studiju.
-Onesvijestili su se... -Alex, prestani.
Umrijet ćete svi ako me ne zaključate u sigurnu sobu.
Što se ovdje događa?
Oprostite na smetnji.
-Moj brat prvi put putuje... -Tiho!
Pazite se.
Patim od zatvora, pa sam ljut.
-Dobra večer, Navarro. -Bojniče.
Van!
Što znamo?
Čini se da je ubojica pobjegla nakon borbe.
Žrtva ima epitelnog tkiva pod noktima.
Mora da ju je nasilno napao...
Okolnosti me uopće ne zanimaju.
Želim znati tko je to učinio.
Ondje je madam.
Dobro slušajte. Bojnik Mérida bio je predsjednikov čovjek od povjerenja.
Nitko, ama baš nitko, ne smije znati da je umro u ovim...
okolnostima. Shvaćate li?
Naravno, bojniče. Računajte na moju diskreciju.
Je li bio s jednom od vaših?
Ne. On ju je doveo.
Bojnik je volio neiskusne.
Vi poznajete sve ove ljude?
Sve.
Osim djevojke koju je doveo bojnik Mérida,
je li tko drugi bio ovdje?
Dostavljačica alkohola, ali nisam je pratila.
Bojniče!
Vidi tko je to ovdje.
Otac će ti biti sretan.
Bojnik Jiménez, nova zvijezda policije.
Došao si se zabaviti ili nam kvariti zabavu?
Kurve, alkohol, droge...
I leš.
To ti zoveš zabavom?
Moraš otići, Julia.
-Naći će te, prije ili poslije. -Kako misliš, otići?
Kamo ću, Carlos?
Na sigurno i slobodno mjesto.
Organiziraju se izlasci preko tjesnaca.
Znam nekoga tko je također napustio vojsku.
Slušaj.
Nećeš ići sama.
Idem s tobom.
A moja majka?
Ne mogu je ostaviti samu.
Znaš što će biti kad nađu curu koju si spasila?
Tvoja bi majka radije da preživiš.
Misliš da se teta promijenila?
Ne znam.
Uskoro ćeš sama vidjeti.
Idemo u Madrid!
S bakom.
Policijska kontrola na ulazu u Madrid!
Izađite.
Jasno pokažite isprave.
Ostanite na sjedalima dok se vozilo sasvim ne zaustavi.
Onamo.
Hajde, idemo. Brzo.
Stanite u red. Brzo!
Brzo!
Marta.
-Ne odvajaj se od mene. -Idemo.
Onamo.
Molim, pripremite isprave.
Mir! Mogući dokazi!
-Morate s nama, gospodine. -Kamo?
Ovo je vaša žena? I ona ide. Stavite narukvicu.
-Ona ne! -Ne prelaze bolesni
ni oni koji su bili u kontaktu s bolesnima.
Čak i ako ste zaraženi, idite u Madrid.
Dobro?
Obećavaš mi?
Idemo, dalje.
Sljedeći.
Isprave.
Svrha putovanja?
Brinut ćemo se za šogoricu. Ujediniti obitelj.
Braća smo.
A tvoja majka?
-Moja žena... -Neka djevojčica kaže.
Radi, ali brzo će doći.
Uđite u autobus.
U gradu se prijavite i tražite dozvolu za rad.
Mnogo hvala.
Hvala.
Isprave.
Zbog vlastite sigurnosti
uvijek držite isprave kod sebe.
-Dobro se pazi. -Ne brini se.
Idem ravno mami.
-Da dođem po tebe poslije? -Ne, želim spavati ondje.
S njom.
Nemoj joj reći.
Što manje zna, to bolje.
U redu.
-Zbog vlastite sigurnosti... -Što kažete?
...uvijek držite isprave kod sebe...
Opa!
-Idemo vidjeti? -Idemo!
Ne odvajaj se od strica.
Sljedeći.
Tako dobivaju vodu?
-Da. -Sljedeći!
TRGOVINA
-To je baka. -Bako!
Marta!
Tako si lijepa! I tako velika, dušo...
-Hugo. -Emilia.
Bako.
Da?
-Da? -Ovo je stric Álex.
-Álex. -Ne sjećate me se?
Nisam te vidjela otkad si bio mali.
Pa odrastao si muškarac!
Pa recimo.
Nadam se da imaš mjesta.
-Snaći ćemo se. -Ne želim smetati.
-To će biti teško. -Nemojte tako.
Čuj, Álex, ostavila sam kutiju ondje.
Nećemo otvarati trgovinu. Idemo kući.
Na ručak.
Slijedi nas!
Tako mi je drago što ste došli. Baka ima nešto za tebe.
A danas nije lako naći slatkiše.
-To je pravi bombon. -Hvala!
Opa! Vidi, tata! Bombon!
Što je?
Žao vam je šefice?
Kakva šteta, zar ne?
Tako lijepa žena...
Dok se ne pojavi droljica koja je bila s bojnikom,
svi ćete vi isto ovo proći.
Ništa nećete reći?
Dobro.
Da vidimo tko je sljedeći.
Bok.
Mama?
Mama!
Hugo.
Julia.
Ne mogu vjerovati da ste tu.
A mala?
Marta!
Kako si lijepa i velika!
Opa! Ista si mama.
Baš ista!
Tata ti nije rekao?
A ja neću dobiti pusu? Ljubomoran sam.
Dođi!
Pij, fino je.
Nije li fino? Bio si baš gladan.
Carlota.
Seko!
Sol!
Sol, dušo.
Zašto te tako dugo nije bilo?
Bako, idemo unutra.
-Dobro si, Hugo. -Hvala.
-Da vidimo kako je moja mala. -Ti si na redu.
Marta.
Da ti pomognem?
-Može. -Dat ćeš mi?
Otkopčajmo ovo i ovo.
Pogledaj.
-Isti su. -Mama mi ju je dala...
kad je ovo stavila.
Da uvijek budemo skupa.
Rekla je da nikome ne kažem.
Tvoja je mama bila vrlo pametna i dobra.
Dobili smo najnovije vijesti.
-Duboko udahni. -Ministarstvo sigurnosti javlja
da je izvršen teroristički atentat na bojnika Antonija Méridu.
-Prvo udahni.... -Još nema...
Opet.
Tako, odlično.
-Želiš li se presvući? -Da.
-Odjeni pidžamu. -Može.
-U tvojoj je sobi. -Dobro.
Kako ti izgleda?
Vrlo je zdrava.
Majka joj je spasila život.
U zamjenu za svoj.
Sad je važno da nitko ne sazna
da je Sara umrla od virusa. Inače će vas izolirati.
-Jasno. -Što ste rekli u selu kad su pitali?
Da se vratila prije u Madrid jer ste je trebali ovdje.
-Dobro. -Da.
Emilia, ti...
Misliš li, da smo se prije vratili...
-Ne znam. -Ne, Hugo.
Ne bi ništa mogao učiniti, sinko.
Nema lijeka.
-Zbog svoje sigurnosti... -Policijski sat.
-ostanite u kućama. -Kako policijski sat?
Ne možemo na ulicu.
I gase struju.
-Pazi, vruće je. -Fino miriše.
Idemo jesti.
-Idemo. -Gladan sam.
-Kako fino miriše! -I dobro izgleda.
Omiljeno jelo tvoje mame, Marta. Meso s krumpirima.
Meso sad samo zamišljamo. Ali prije je bilo.
Što ste još prije imali?
Kad prije, dušo?
Ne znam. Prije mene.
Bilo je mnogo dobrih i loših stvari.
Velika je rijeka tekla Madridom. Imali smo goleme parkove.
-Ali i mnogo auta. -I zagađenosti.
-I buke. -Tanjur.
Posluži se prvi. Uvijek je bilo glasno, Marta. I noću!
-Zar ne? -Mama je spominjala telefone.
Svatko je imao svoj.
-Tako je. -Istina.
I na TV-u je bilo puno kanala, zar ne?
Zašto toga više nema?
Dušo...
Kao da nikad nismo govorili o tome.
Pa Marta zna
da se prije njezina rođenja dogodio strašan svjetski sukob.
Svjetski rat.
Da, svjetski rat.
Poginulo je puno ljudi.
Zbog tih smrti pojavile su se mnoge bolesti
koje još ne znamo izliječiti.
I planet se veoma razbolio.
Nije bilo vode.
U mnogim je zemljama bilo zračenja.
Ljudi su se bojali i htjeli su jake vlade
koje bi im jamčile sigurnost. Shvaćaš?
Ali to je normalno, zar ne?
Pa da.
Ali upravo su te vlade
uzrokovale rat, dušo.
U ime te sigurnosti
uzeli su nam ono najvažnije što imamo.
Znaš li što je to?
-Znaš li, ljubavi? -Što?
Sloboda.
Ali vratit ćemo je.
Zar ne, mama?
Da.
Baka to oduvijek govori.
Pomoći ću ti, bako.
I ja ću. Predlažem zdravicu slobodi.
Za život.
Da nikad ne zaboravimo voljene koji više nisu s nama
i da uvijek budemo skupa.
Živjeli.
-Idemo jesti, hrana se hladi. -Emilia, zaista je fino.
Prefino.
Zbog svoje sigurnosti ne zadržavajte se ni okupljajte na ulici.
-Pazite na isprave... -Kakav red. Požurimo se.
-Zauzet ću mjesto. -Može.
Kako ćeš joj reći što se događa u zemlji?
Tako da ne može reći ništa sumnjivo.
A ti se pazi.
-Da je moja kći... -Umukni!
Da je moja, htio bih da bude informirana. To je sve.
-Sljedeći. -Idemo.
Dobar dan.
Sve je u redu.
Sljedeći.
Bez žurbe. Cijeli život čekam ovaj trenutak.
Koji trenutak?
Pa da se pojavi sestra koja je tako bistra,
simpatična...
tako zgodna.
Šteta što će me upiknuti, ali ne može sve u životu biti...
To je zato što nisi opustio ruku.
Pogledaj kćer.
Nisam njegova kći. On mi je stric.
Zove se Álex i nema djevojku.
Tako je. Ali ne jer ne želim. Ja sam romantičar.
Tako romantičan da bih te pitao
da se udaš za mene i daš mi djecu. Što kažeš?
Da si gotov. Sad idi na razgovor.
Jao.
Raniš me i onda me napustiš.
Misliš da sam je uvjerio?
Je li dijete?
Marta Mújica, deset godina.
KAMPANJA ZA CIJEPLJENJE
Obitelj Mújica.
-Mi smo. -Dođite.
Dobar dan.
Provjeru medicinskog kartona i razgovore radimo odvojeno.
Djevojčica će s njom. Vi dođite sa mnom.
-Tata? -Ne može ostati s nama?
Bez brige, neće dugo.
Hajde, idi s njom.
-Slijedite me. -U redu.
Vi ste Hugo Mújica?
Da.
A vaša žena?
Sara Pérez Noval.
Znam čitati.
Pitam vas gdje je vaša žena.
U Asturiji. Doći će za nekoliko dana.
Zašto nije s vama?
Došao sam s kćeri.
Silno je htjela vidjeti baku. Znate kakva su djeca.
Ne, ne znam.
Ponavljam. Zašto vas troje niste zajedno?
Sara je trebala završiti svoj posao.
Doći će idući tjedan.
-Dijete je samo s vama. -I s bakom.
Samo ovaj tjedan, dok joj ne dođe mama.
Jeste li ovdje imali ponudu za posao?
Ne, tek smo stigli.
-Sljedeći. -Hvala.
Samo čas. Gdje su papiri za moju kćer?
Ne, gotovi smo.
-Kako? -To je sve.
Ne idem bez kćerinih papira.
Jebote.
-Marta. -Striče Alex!
Kamo ćeš, dušo? Hej!
Kamo idu...
Hugo, vode je. Odvode je, dovraga!
-Marta! -Tata!
Drži ovo. Marta!
Marta!
Álex.
Gdje su stepenice?
Ovuda.
Marta!
-Marta! Hej! -Tata!
Pustite mi kćer!
Tata!
Marta, dušo!
Stanite! Zaustavite kombi!
Volim te, tata.
Marta!
Ne!
...ohrabrujuće vijesti iz Ministarstva zdravstva.
-Bojnik Enrique Jiménez... -Kćeri!
-Ne! Moja kći! -Stoj!
-Moja kći! -Stani!
-U kombiju je! -Propusnicu?
Nemam. Pustite me!
Čujte, ne znam što je bilo. Došlo je do pogreške.
-Ne. -Pustite me, molim.
Čekajte!
Odlazimo.
-Idemo, Hugo. -Marta...
-Marta! -Idemo da nas ne ubiju!
Ubit će nas! Dođi!
Pusti me!
Marta.
Zbog svoje sigurnosti držite isprave na vidljivu mjestu
i pokažite ih vlastima.
Sranje!
Emilia!
Emilia, odveli su Martu!
Slušaj, uzeli su uzorak krvi.
Oprostite.
-Koga su odveli? -Moju nećakinju.
-Ti gov... -Álex, ovo je...
Begoña, šefica kvarta.
Na vašoj usluzi i usluzi zajednice.
Nisi li ti Sarin muž?
-Da. -A koga su odveli?
Moju kći. Ima deset godina.
Prijavljivali smo se.
-Odvojili su nas i odveli je. -Shvaćam.
-Ti i žena ste zaposleni? -Ne.
-Zato su se išli prijaviti. -Pa eto! Misterij riješen.
Odveli su je u koloniju za djecu nezaposlenih.
Hoće li nam dati rok ili obavijest?
Odlučit će što je najbolje za malu.
-Imaju stručnjake. -Najbolje ju je odvojiti od roditelja?
-Smiri se. -Bez brige, Hugo.
Oprostite.
Kći će ti biti sasvim sigurna i zbrinuta.
Jasno.
Dok ti i žena ne nađete posao.
Osim toga, mala sigurno uživa.
Kolonije za djecu su poput praznika.
Nije li to sjajno?
A gdje su te zgodne kolonije?
Po cijeloj zemlji.
Nažalost, mnoga djeca trebaju zaštitu.
Sad nam je puno lakše.
-Ispratit ću te. -Dobro.
Kao što znaš,
ako će ostati, morat će se upisati u registar.
-To je važno. -Naravno.
-I tvoja Sara, kad dođe. -Da.
Bez brige. Kao što rekoh, sve je pod kontrolom.
-Ugodan dan želim. -Tako će i biti.
-Doviđenja, Emilia. -Doviđenja, Begoña. Hvala.
Vještica.
-Ako se Marti nešto dogodi... -Kunem ti se, riješit ćemo to.
Bilo kako bilo.
Moram naći posao.
Hugo.
Znam nekoga tko nam može pomoći.
Hvala.
Zatvorite vrata za sobom, molim.
Mirno.
-Emilia. -Zdravo, Luis.
Kako si?
Tako-tako.
Starije.
Kao ti.
Kad sam čuo tvoj glas na telefonu,
nisam mogao vjerovati.
-Dobro si? -Da.
A tvoje kćeri?
Dobro.
Trebam uslugu, Luis.
Imam unuku.
Upravo je stigla iz Asturije.
A jutros, kad su se prijavljivali,
odveli su je u koloniju.
Možeš li mi je vratiti?
Koliko mi moći pripisuješ.
Onoliko koliko ima ministar.
Otac ima posao?
-Ne. -Pa...
-Tek je stigao. Inženjer je. -Inženjer...
Naći ću nešto za njega, ali trebat ću vremena.
Radit će bilo što. Hitno je.
-Luis. -Bilo što?
Moja supruga traži nekoga za kuću, ali ne inženjera.
Bilo što. To je posao.
Nazvat ću je.
Hvala. Čekat ću vani.
Neka dođe u 7 h. Ovo je adresa.
-Doći će. -Propusnica za Zid.
-Da te nekamo odvezemo? -Ne, u redu je.
Hvala ti.
Emilia.
Rekao sam ženi da smo bili dobri prijatelji.
Jesmo li bili?
Da, jesmo.
Ali više nismo.
Zbog vašeg zdravlja ulaz je strogo zabranjen
svima koji nisu prošli preglede
ili koji pokazuju simptome.
U Zavodu procjenjivat će se sredstva i sposobnosti kandidata
za oko 200 radnih mjesta.
Pustite me. Moram raditi! Zar ne shvaćate?
Pustite me! Nabavit ću papire sutra.
-Molim vas! -Šuti!
Nemojte me voditi!
Zbog vašeg zdravlja ulaz je strogo zabranjen
svim bolesnima, osobama bez isprava i neprimjereno odjevenima.
Zbog vašeg zdravlja ulaz je strogo zabranjen
onima koji nisu prošli preglede
i onima koji pokazuju simptome.
Dobar dan.
Tko si ti? Što radiš ovdje?
Imam razgovor za posao.
Uđi kroz vrata za osoblje.
-Vrata za osoblje? -Da.
Dođi.
Ako te vide ovdje, nema razgovora.
Hajde.
-Usput, ja sam Manuela. -Drago mi je. Hugo.
Pokaži mi ruke.
-Oprao sam ih. -Operi ih opet.
I izribaj ih četkom.
Ondje je sudoper.
-Javit ću gospođi. -Hvala.
Neka ništa ne dira.
Dobro.
-Ondje je sapun. -Hvala.
-Nema na čemu. -Zdravo, Rosa.
Dobar dan!
-Ljepotice... -Iván...
Ana, čašu vina.
-A tko si ti? -Došao sam na razgovor.
Ako imaš sreće, neće te uposliti.
Ova je kuća ljepša izvana nego iznutra.
Želiš li masnoću?
Ne jedem je.
Ne, hvala.
Gospodine Iván, odmah ću vam poslužiti užinu.
-Hvala, Rosa. -Ti dođi sa mnom.
Jasno.
Sretno.
Divna je.
-Moram je odjenuti? -Da. Bit ćeš lijepa.
-Probaj je sad. -Mama, bit ću kao lutka.
-Kao žuto pile. -Ne, bit ćeš lijepa. Slušaj me.
-Rosa, što misliš? Za večeru. -Divna je, Daniela.
Kao sve što ti mama kupi.
-Probat ću je. -Dobro.
Uvijek me hoćeš dotjerivati. To nisam ja.
Nije važno tko si, nego tko se činiš.
A uvijek završimo kakvima se činimo.
U redu.
Drago mi je.
I meni.
-Hugo Mújica? -Tako je.
Izvolite, uđite.
Muž vas je nahvalio.
Nemam mnogo uputa. Moram ići. Ljudi me čekaju.
Inženjer?
Da.
-Inženjer čega? -Inženjer agronomije.
Teški dani za zemlju.
Da, vrlo teški.
Da vas upozorim, trebamo inteligentne ljude,
ali prije marljive.
To su kućanski poslovi: treba prati, posluživati
i slušati Rosu. I radni je dan dug.
Nema problema. Očekujem to.
Odlično.
Sutra poslužujemo večeru za uski krug
i hitno trebamo nekoga.
Dobit ćete ugovor
i čiste papire. Ovdje radimo po zakonu.
Odlično.
Sutra dođite i Rosa će vam sve objasniti.
Vaša je žena vitka poput vas?
Pitam zbog uniforme.
Moja žena?
Niste znali da trebamo par?
Da, ali moja je žena već u drugom domu.
Žao mi je.
To je nužno.
-Nastavi tražiti, Rosa. -Ne!
Moja žena može promijeniti planove.
U redu. Onda se vidimo sutra.
Ja sam.
Što je? Jesi li ih nabavio?
Miguel Uribe.
-Drago mi je. -I meni, María José Gómez.
María José?
Ili da te zovem gđa Uribe?
Zovi me tako
i bit će to najkraći brak u povijesti brakova.
Jasno?
Uopće me ne voliš.
-Nimalo... -Šuti.
Carlos.
Siguran si da to želiš?
Nećeš požaliti?
-Brinem se za tvoju mamu. -Zaboravi. Sredit ću to.
Ali prvo moramo otići.
Nikad te ne bih pustio samu.
Nikada.
Nećeš me se tako lako riješiti.
Jasno?
Prošlo je 20 godina od Trećeg svjetskog rata.
Španjolska je bila na pobjedničkoj strani
i moramo proslaviti.
Rijetki su vjerovali da će nakon rata zemlja toliko rasti
i napredovati u samo dva desetljeća.
Marta...
Ovo su vaše uniforme.
Morate ih uvijek nositi.
Peru se jedanput tjedno, pa ih nemojte prljati.
Budite vrlo oprezni u njima.
To ćeš mi morati dati.
Ovdje nisu dopušteni osobni predmeti.
Ni plišane životinje, ni lutke, ni ogrlice, ni slike.
To su pravila.
A pravila treba slijediti, zar ne?
Da.
Tako, dobro.
Daj mi je.
Hajde.
Dobro.
Djeco, ustajte.
Ravnateljica stiže. Ostavite uniforme.
Ispravite se.
Recite: "Dobra večer, ravnateljice!"
Dobra večer, ravnateljice!
Dobro došli.
Vi ste novi.
Baš ste lijepi.
Činite se vrlo bistri.
Ovdje ste jer ste...
vrlo posebni. Znate li?
Ne? Naravno da jeste.
Vrlo posebni.
Svi vi.
Zato mnogo očekujem od vas.
Znaš zašto nemamo rezultate? Jer si kukavica!
-Nisi povećao dozu. -Ali...
Slušaj me, Tomás.
Ta posebna djeca naša su zadnja nada.
Ili to napravi s njima ili letiš s istraživanja.
Otpustit ću te i gotovo.
-Bit ćeš izvan svega. -Alma.
Vrlo su maleni. Bojim se da neće izdržati.
Ta su djeca s ulice, napuštena.
Ako ne podnesu dozu,
postoji bolje mjesto za njih.
Ne shvaćam. Bolje mjesto?
Raj, Tomás.
Već su u paklu.
Idemo.
Tako.
Dođi.
Ovuda. Skoro smo stigli.
Idemo.
...osam, devet, deset.
Jedan, dva, tri, četiri, pet...
Stigli su novi prijatelji. Pozdravite ih!
Bok, novi prijatelji. Tako.
Vidi, Marta. Ovo je tvoj krevet.
-U redu? -Dobro.
Kako se zoveš?
-Marta. A ti? -Felipe.
Koliko si dugo ovdje?
Ne znam.
Djeco, vrijeme je za spavanje. No što ćemo prvo pjevati?
-Himnu! -Tako je.
-Stanite pred krevete. -Stani ovdje.
Pred svoj krevet.
A ti pred svoj.
Večeras će Lucas započeti himnu.
Odlično je pjeva.
Jedan...
dva, tri.
Opet ćemo čuti ime
Naše domovine u svom svojem sjaju
Jer povijest koja nas je oblikovala
Danas nam daje mjesto u sunčanu kraju
Sad se nebo otvara da nas propusti
S više slave, pravde i odlučnosti
Vratit će se onaj bljesak prošlosti
Koji nikad zastavu nije izdao
Danas marširamo, ujedinjeni narod
Zajedno ćemo naciju izgraditi
I ako nas zatekne nevolja putem
Dvije trake naše krvi sunce će pratiti
Opet ćemo čuti ime
Naše domovine u svom svojem sjaju
Jer povijest koja nas je oblikovala
Danas nam daje mjesto u sunčanu kraju
Sad se nebo otvara da nas propusti
S više slave, pravde i odlučnosti
Vratit će se onaj bljesak prošlosti
Koji zastavu nikad nije izdao
Danas marširamo, ujedinjeni narod
Zajedno ćemo naciju izgraditi
I ako nas zatekne nevolja putem
Dvije trake naše krvi sunce će pratiti
Moji anđeli.
Jučer su odveli Martu.
Imamo velik problem i moramo otići.
-Važnije ti je od nećakinje? -Dovraga.
Živimo za tu curicu.
Shvaćaš?
Policija i vojska nikad nisu bili moćniji.
Kad dođu po nas, tko će nas štititi?
-Uhitili su je. -Što? Jebemu!
Ti si sljedeća.
Tko je bio s tobom te večeri?
TRAŽI SE
Prijeći ću taj jebeni Zid i dobiti taj posao.
-Otkuda im toliko vode? -Iz mora.
Seronje nemaju iste probleme kao mi.
Pamtit ću što si učinila za mene.
Bježite!
Upamtite, budućnost pripada nama.
Prijevod titlova: Dunja Medaković