Sarah här! Jag kan inte svara just nu.
Lämna meddelande så ringer jag tillbaka.
Det här är Isabella. Jag är utanför caféet och väntar på dig.
Skynda dig hit. Jag fryser arslet av mig.
Jag löser det idag. Håll tummarna.
Lycka till idag, mamma! Jag älskar dig.
-Hej. Det är Sarah. -Grattis, Sarah!
Idag gäller det. Har du nycklarna? Det blir ett café i världsklass.
"Kära Sarah, jag är ledsen att det var så länge sen vi talades vid."
"Jag har varit förskräckligt envis, och det är inget jag är stolt över."
En, två, sidan... Bra.
Höft upp, skuldra, ner, ett, två...
-Mimi Curachi? -Ja?
-Det finns inget jag kan göra. -Men en av oss har dött.
Men ni har samäganderätt. Ni skrev båda på kontraktet.
Men hon var ju kocken. Jag är ingen kock!
Det är som att öppna ett zoo och säga: "Kom in, men det finns inga djur här."
-Kan du inte hitta en ny? -Som är lika duktig som Sarah?
-Hon gick ju i lära hos Ottolenghi! -Jag vet inte hur det funkar.
Jag ska berätta. Du sitter där och ler med manligt självförtroende.
Sen dör min bästa vän, mina finansiärer drar sig ur.
Jag förlorar alla mina besparingar medan stället står tomt.
Och nu när allt gått åt helskotta säger du att du inte kan göra nåt!
Jag beklagar verkligen sorgen.
Ni skrev på kontraktet tillsammans, och jag ska göra mitt absolut bästa-
-att försöka hyra ut det. Men som du vet stod det tomt väldigt länge.
Jag önskar jag kunde säga nåt mer.
Inta positioner, tack.
Lugnt och fint. Andas på fem, sex och sju...
Och säg bara ett och två...
Ner på tre, öppen rygg, fyra. Fint!
Fem och sex, runt. - Clarissa?
Och ett, två och tre, fyra.
Clarissa? Vänta, vad är det?
Meddelandet togs emot kl. 16.16.
Mimi? Hej, det är Olga.
Jag hoppas du mår bra.
Jag undrade om du vill spela poker på tisdag. Vi vill gärna träffa dig.
Hör av dig. Sköt om dig. Hej då.
Jag har inte hört ifrån dig på hela dagen. Jag blev orolig.
Clarissa, tänker du prata med mig?
Ibland undrar jag om jag är pojkvän eller ett sovrum.
Jag vet att du har det jobbigt nu. Men det här handlar också om oss.
Vi är inte lyckliga längre.
Gör du slut med mig?
Åh gud, du gör faktiskt slut.
Förlåt.
Jag har ingenstans att ta vägen.
Hej, Clari. Jag kollar bara läget.
Jag ville berätta att jag äntligen har en intresserad av caféet.
Inget är bestämt än, men det finns en kille som vill...
...öppna upp en pop-up-vinbar.
Jag vet att det inte är vad Sarah hade velat, inte jag heller.
Det skulle ju vara ett konditori, vårt konditori.
Sarah hatade vin, hon drack öl.
Jag vet inte...
Jag borde kanske anta erbjudandet.
-Allt är i sin ordning. -Det ser inte så ut.
Känner du den här tjejen?
Ja... Ja, hon är min...systerdotter.
-Vet du inte om hon är din systerdotter -Hon är min bästa väns dotter.
-Och var är din vän? -Hon dog.
Tack.
Upp med dig, Larie. Kom igen.
-Hej! Vill ni ha hjälp, damen? -Nej.
-Mimi! -Hej, Olga.
-Hur mår du, främling? -Du vet, som vanligt.
Det är yoga klockan 16. Känner du för det? Det vore så roligt att träffa dig.
Nej, jag tror inte det. Det var så länge sen, och jag är så otränad.
Struntprat! Titta på dig, bara. Klockan 16.00, okej?
Och sen tar vi en kopp kaffe, som i gamla goda tider.
Vi ses kl. 16.
Vill du berätta vad som har hänt? Jag trodde att du och Alex bodde ihop.
Det funkade inte.
-Jag antar att du kan bo hos mig. -Det är för trångt.
-Det finns en soffa. -Allvarligt, det är okej.
Det är ju uppenbarligen inte det.
Hur tänker du göra?
Det finns någon jag kan fråga.
Där är hon igen - magiska Mimi Curachi.
Hon firar tolv år som trapetskonstnär idag.
Med den nya föreställningen visar hon ännu en gång vilken stjärna hon är.
Klarar du dig?
-Följer du med in? -Nej.
Jag har inte träffat Mimi på jättelänge.
-Mjölk? -Har du nån sojamjölk?
Det går bra med vanlig.
Förlåt att jag inte har hälsat på.
Jag hade tänkt göra det, men...
När man bor i London går bara tiden.
Allt som man planerar att göra, som kaffe och besök och allt...
Sen tittar man i kalendern och plötsligt är det oktober...
Tänker du berätta om anledningen till besöket eller ska vi småprata?
Kan inte ett barnbarn besöka sin mormor?
Jo, det kan hon. Bara synd att hon inte har gjort det.
-Herregud, vad hett! -Hur mycket behöver du?
-Va? -Hur mycket?
-Tror du det handlar om pengar? -Jag har inte sett dig på evigheter.
Du kommer hit helt oanmäld. Såklart handlar det om pengar!
Jag behöver nånstans att bo.
Jaha, det är ju en annan femma.
-Hej! -Hej.
Försiktigt!
-Varför står den mitt framför dörren? -Jag trodde inte att du...
Jag trodde inte att du skulle ha...så mycket.
-Det var allt. -Det blir bra.
Men, för guds...
Sänk volymen!
-Har du sovit gott? -Ja, tack.
Jag sticker ut och springer.
Det ligger en nyckel på bänken.
-Ursäkta. -Ingen fara.
Vinbar-killen vill ha stället. Det blir nog bäst så.
Jag står utanför caféet och väntar på dig.
Optioner under kvartal fyra, 2018.
Det finns en tydlig parallell i siffror från första kvartalet och...
...fjärde kvartalet, 2018.
Vi behöver förvandla tillväxten till kapital...
Hej, ursäkta mig. - Isabella, får jag prata med dig ett ögonblick?
Jag ber om ursäkt, det tar ingen lång stund.
-Ursäkta mig. -Tack.
Vet du hur svårt det var att få tillbaka jobbet? Jag fick böna och be.
-Vet du hur det känns vid 39 års ålder? -Gör det inte. Vinbaren.
Vi kan väl öppna caféet?
-Vad pratar du om? -Du och jag - tänk dig.
-Som om det är så enkelt. -Det är det!
Okej, så här ligger vi till rent ekonomiskt.
-Är det i pund? -Ja.
Sen tillkommer utgifter, försäkring, material.
Enda sättet att tjäna pengar på stället är att faktiskt sälja mat.
Och utan en konditor som är lika duktig som Sarah, har vi inget att komma med.
-Larie? Förstår du vad jag säger? -Ja, typ.
Jag behöver veta att du är införstådd med allt.
Åh gud, det här kommer inte att fungera.
Jag kan fixa fram pengarna.
-Snälla, berätta vart vi är på väg. -Du får snart veta.
Jag kommer inte att gilla det.
-Jag ville ändå inte gå ut. -Kan vi gå, då?
Välkomna till Flying Fantastic. Jag heter Jen och är er instruktör.
För alla nytillkomna, det här är en medelsvår kurs.
Jag antar att ni redan har lite erfarenhet. Bra, då sätter vi igång!
-Det här är ju löjligt. -Det här var ditt liv.
-Det var länge sen. Jag är för gammal. -Struntprat, du är i dina bästa år.
-Knappast. -Glöm bara inte inkontinensskyddet.
Jättestarkt. Mycket bra! Nu kan du...
Tack, men jag vet faktiskt vad jag gör.
Så där ja. Sätt dig på sidan och luta dig bakåt.
Nej, hon höjer fel arm, och hennes rumpa sticker ut.
-Ursäkta... -In med rumpan, byt arm.
Där ser du. Så där.
-Du är ju inte sann, Mimi! -Vad?
-Deras miner. -Jag var väl inte för oförskämd?
Det var du definitivt.
Min lår! Jag kommer inte att kunna gå på en vecka.
Du verkar ju inte ha glömt nåt. Du kanske borde börja igen.
-Tack. -Kanske det.
När jag studerade dig... Du tänker väl gå tillbaka till baletten?
Vi tänker öppna caféet, jag och Isabella.
Vi behöver lite ekonomiskt stöd.
Jag undrade just. Vad synd, jag trodde att du och jag hade...
"Ta med henne på trapetskurs." Jag är inte korkad, Clarissa.
Mamma är borta nu, och ni slösade bort så många år.
Du kan åtminstone komma och titta på det.
-God morgon! -Hej.
Mimi. Du ser ut att må bra.
-Vill ni ha pengar till det här? -Det ser lite nedgånget ut nu.
-Men man ser definitivt potentialen. -Som en knarkarkvart?
Mina damer, föreställ er ett stort bord...
...en bardisk och en stor proffsig kaffemaskin.
-"Åh, vad är det som doftar?" -Kattpiss.
Nej, inte kattpiss. Det är rykande färska croissanter.
-Vad vet två flickor om caféer? -Kallade du oss precis för "flickor"?
-Så här gör hon alltid. -Hur var det med cirkusen?
Du byggde upp den från ingenting. Du vet hur man styr skeppet.
-Det där går jag inte på. -Är du med oss eller inte?
Om vi ska genomföra det här måste vi komma överens.
Mamma hade velat att vi öppnade det tillsammans, så därför ska vi det.
-Hallå? -Isabella?
Mimi.
Tänker du släppa in mig, eller?
Jag borde ha ringt innan.
Det är bara det att jag... Jag var i närheten och tänkte...
Vet du, Clarissa är precis som sin mor.
-Och Sarah var precis som sin. -Menar du envis?
Jag vet att jag svek dig och Sarah.
Men det här är väl inget som hon hade velat? Mig?
Det var det enda hon önskade.
-Jag tänker röja upp här för golvyta. -Ställ in det där bak och det där fram.
-Då lockar vi in kunderna. -Precis.
Jag var köksmästare på St. Marys skola för flickor. Inget märkvärdigt.
Rulltårta och sånt. Flickorna brydde sig inte, de spydde ju upp allt sen.
Ställ upp den i rätt läge.
Bara jag är hemma kl. 18.00. Jag får inte överträda villkoren.
Min ingångslön är 45 000, med 35 dagars betald semester.
Storhelger är inte inräknade. Och jag jobbar inte kvällar, eller helger.
Jag är här för jobbintervjun. Är tjänsten fortfarande ledig?
-Gå härifrån, Matthew. -Vilket varmt mottagande.
-Tjänsten är redan tillsatt. -Jaså?
-Är du säker? -Tack, gå ut samma väg som du kom in.
Hör på mig. Jag menar allvar.
-Tänker nån av er förklara? -Du måste vara Clarissa.
-Matthew, vi gick samma utbildning. -Jag kände din mamma.
-Du är kock? -Japp, med Michelinstjärnor.
Din restaurang har en Michelinstjärna, och du är en pretentiös kvinnokarl.
Jag vill inte skryta, men det är faktiskt två Michelinstjärnor.
Är du inte på Trois Amis? Varför vill du sluta där?
-Jag vill ha nya utmaningar. -Bestig Kilimanjaro eller virka.
Det jag söker är...
...lite mer kreativ kontroll.
Varför vill du då komma hit? Våra grejer ligger inte på din nivå.
Jag kan laga vad som helst!
Han och Sarah har ett förflutet. Jag tror inte det här är nån bra idé.
-Du kan inte neka en Michelinstjärna. -Två.
Vi vill ju bli framgångsrika, då måste vi satsa på de bästa.
-Får jag presentera Ispahan. -Prosit.
Det är en makron fylld med rosenblad, litchikräm och färska hallon.
Jag vill prova den.
-Smeten är underarbetad. -Ursäkta?
Inte mycket, men du kunde ha vänt den lite till.
Behöver jag vara här då? Okej, någon kommer att finnas här.
Apelsin- och chokladmousse på chokladsablé-
-med chokladganache och krispiga chokladpärlor.
-Har den nåt enklare namn? -Mousse på kex.
Mousse på kex.
Det är jättegott.
När kan du börja?
Ursäkta, kan du stanna här?
Hej!
Vad har du för dig nu?
Vi behöver nog båda en drink.
Tack.
-Jag dricker inte shots längre. -Inte jag heller.
Vi kan väl fira som på gamla goda tiden?
-Clarissa, vill du ha lite middag? -Nej, tack.
Fader okänd
Baka med mig. Du har rätt, jag är inte Sarah.
Din passion inför projektet är precis vad vi behöver.
-Jag är ingen konditor. -Vi gick i lära tillsammans.
-Ja, för många år sen. -Än sen?
-Jag är inte lika bra som hon. -Struntprat!
Ni var ju praktiskt taget som systrar. Du kan sätta hennes prägel på det.
Sarah var speciell. Hon hade talang, jag sköter bara ruljangsen.
Du klarar det.
Jag måste pissa.
-Där har vi glödlampan. -Tack.
-Dricker du fortfarande svart kaffe? -Självklart. Tack.
Det var ett tillfälle år 1985, när jag precis hade kommit hem från Peru.
Du och Sarah ville smaka kaffet jag hade med mig.
-Ni sov inte på två dagar. Minns du? -Ja, det gör jag.
Ni önskade alltid att ni hade varit systrar.
Ni var helt oskiljaktiga. Jag var väldigt stolt över er.
Båda två.
Jag har verkligen saknat dig.
Vad tycker ni?
Mimi?
Sarah.
Skål för Love Sarah.
-Undan! Petit-chou med kaffesmak. -Inte illa, bagargrabben.
Ursäkta, vem lämnade den här? Matthew? Lägg den inte i fönstret.
-Någon ställde den där. -Ställ den i köket.
Den här är bara när de betalar med kort. När de har kontanter...
Jag förstår mig inte på den där maskinen. Skrev ner allt istället.
-Ursäkta, Matthew. -Gode gud!
Behöver vi de här?
Jag tycker faktiskt att de ska stå där.
Då var det dags.
Vilken folkmassa.
De kommer nog.
De kommer.
-Hej och välkomna till Love Sarah! -Hej.
-Har ni precis öppnat? -Första dagen. 50 % rabatt på allt.
Trevligt!
Vad får det lov att vara?
-Vad säger han? -Han vill ha en sån kaka vi har hemma.
-Var är hemma? -Lissabon.
Vet du vad? Du kanske vill ha en sån här?
-En lila? -Perfekt.
-Vill du ha en kaffe? -Ja, tack. En latte.
Jag hämtar en assiett.
-Två personer och det är lunchtid. -Lugn, det är bara första dagen.
-Ingen vet att vi finns än. -Precis!
Hej! Skulle jag kunna få prata med matredaktören?
Hej, skulle jag kunna få prata med Naomi Parker?
Isabella. Jag ringer från Love Sarah. Ett nytt konditori på Golborne Road.
Vet du var hon är nånstans?
Hallå? Hallå?
Igen.
Titta, det är vår vänlige man i grannsamverkan mot brott.
Jag har sett hur ni har spionerat.
Här, varsågod. Öppningserbjudande.
Det finns fyra andra konditorier inom fem minuters promenad.
-Vad gör er så speciella? -Prova en och säg själv.
-Jag heter Mimi. -Felix Rosenbaum.
-Är du ägaren? -Det är vi alla.
Ni borde vara försiktiga. Det finns inkräktare och inbrottstjuvar här.
Genom ödets nyck har jag precis fått igenom min senaste uppfinning:
Det mest avancerade infraröda säkerhetssystemet under 2000-talet.
Så fascinerande!
Så, lycka till!
Tack för att du tittade förbi.
Simon? Vad förskaffar mig den äran?
-Jag går bara ut en stund. -Vi har fortfarande öppet.
-Det är ändå dött. Låt honom vara. -Ja, låt mig vara. Kan du...? Tack.
-Han bara skämtade. -Visst. Ja, han är jätterolig!
Herregud! Är du svartsjuk? Det behöver du inte vara.
Det är inte som om jag tänker ligga med min farsa.
Va?!
-Matthew är inte din far. Säkert. -Vem annars skulle det vara?
-Det kan jag inte säga. -Varför inte?
Hon sa alltid att hon inte visste vad han hette.
-Vilket skitsnack! -Han kan inte vara det, Clarissa.
-Var du där under befruktningen? -Sarah ljög aldrig, inte för mig.
Om han var det... skulle jag känna till det.
Vad gör han då här?
Jag vet inte.
Jag är smickrad, det är jag.
Du, jag kan inte. Inte än.
Ge mig några veckor till.
Tack.
Hej då.
-God morgon. -Du är sen.
-Det är ju helg! -Vi har jobb att göra.
-Har du en hätta till mig också? -Jättekul.
-Var är Clarissa? -Hur så?
Jag bara undrade var Clarissa är.
-Den här är din. -Tack!
Hej, Matthew!
-Minns du när du träffade mamma? -Visst. Första lektionen i Paris.
-Hur var hon på den tiden? -Läskig.
Skräckinjagande. Vacker.
Vad hände egentligen mellan er?
Jag sabbade det. Jag var ung och oansvarig.
-Älskade du henne? -Granatäpplen!
-Gjorde du det? -Alla älskar alla när man är 19.
Åh, hallon!
-Varför kom du till vårt café? -En svår fråga.
Jag vet inte. Kanske ouppklarade affärer.
När jag fick höra vad som hade hänt din mamma kände jag mig hemsk...
Jag borde ha hört av mig.
Gottgöra det som hände.
Tack.
-Varför gjorde du så? -Du hade en grej på...
Skumt.
-Okej, 83,55 pund... -Vilket blir...
658 pund.
-Jösses, är det allt? -Det är bara första veckan.
-Det räcker inte ens till hyran. -Det tar tid, Mimi.
Det borde ha varit fullpackat. Folk älskar när ett nytt ställe öppnas.
-Det är första veckan. Det är lugnt. -Det är inte lugnt, Clarissa.
-Mimi Curachi? -Ja, det är jag.
-Tack! -Vem ger dig blommor?
Sköt dig själv.
Hej! Jag har med något till dig.
Vi fick så mycket över, och det är synd om de ska gå till spillo.
-Vill du ha? -Underbart! Kom in, kom in.
-Var ska jag ställa dem? -Visst, ja...
-Ge mig din kappa. -Tack.
-Vilken trevlig våning. -Det är en lägenhet, inte amerikansk.
En lägenhet i ett hus. Det var ett helt hus en gång i tiden.
Men det är så vi gör nu för tiden. Vi delar upp och delar upp.
-Vi bor i garderober om 30 år. -Vi lever inte om 30 år.
Vilken tur vi har.
Tack så mycket för blommorna.
-Tack så mycket för...konfektyren. -Petit-chou.
-Så du är faktiskt en uppfinnare? -Jag försöker i alla fall.
Voilà!
När man uppfinner är man ute efter något som folk inte vet att de behöver.
Herrejösses!
Det här var Sarahs favoritbok. Jag läste den när vi var på turné.
Phileas Fogg. Min ärkerival.
Fantastisk uppfinnare, orädd upptäcktsresande.
Men idag behöver vi inte resa för att upptäcka världen.
Världen har kommit till oss.
-Åh, ursäkta! -Ursäkta.
Hej! Jag har ett paket till Mimi. Kan du skriva under här, tack.
-Tack. -Vänta lite...
-Du kan väl prova en skiva av det här? -Vad är det?
-Det är fraisier. -Frassi...?
-Det är krämig jordgubbs... -Geléblandning.
Ja, typ så. Om man gillar sånt.
Tack.
Ursäkta, ett ögonblick.
Ta ut lurarna. Var kommer du ifrån?
-Express Bikes. Hur så? -Nej, vilket land?
Lettland.
-Och vad har ni för godsaker hemma? -Jag förstår inte...
Om du gick in på ett konditori, vad skulle du köpa? Exakt vad?
-Skrik inte åt mig, damen. -Jag frågar bara efter din favorit.
Jag vet inte, kanske kringla.
-Vad är det? -Det är ett slags sött bröd...
-Det är så gott! -Kan man få tag i dem i London?
-Jag tror inte det. -Skulle du köpa om det fanns?
-Självklart! -Bra. Du kan gå nu.
-Var är Matthew? -I köket. - Matthew!
Ta en titt runtomkring oss. London är världens mest mångkulturella stad.
Det är som ett stort kosmopolitiskt kollektiv, men ingen kommer härifrån.
När jag tänker efter är min slaktare från Ungern.
Min yogainstruktör är ryska, Nicoletta som äger blomsteraffären är italienska.
Vad tror ni att dessa människor verkligen vill ha?
Något som påminner dem om hemlandet.
Som pojken som nyss var här. Han tycker inte om jordgubbsfras...
-Fraisier. -Ja, ja. Han känner inte till det.
Han känner bara till kringlor. Då ska vi baka såna åt honom.
Han kan inte vara enda letten här. Stan är full av olika nationaliteter.
Om bara regeringen slutar att sparka ut dem.
Vi gör vårt konditori till ett andra hem.
Sarah älskade ju att resa och upptäcka ny mat utomlands.
Varför gör inte vi sånt som ingen annan bakar?
Något som får våra kunder att påminnas om sitt hemland. Vad tycks?
Det går nog bra, vi måste bara göra lite research först.
Från strudel till semlor - vi bakar era favoriter. Kom in och prata med oss.
Jorden runt med 80 bakverk
Isabella. Kom in i köket.
-Va? -Nu!
-Vad handlade det där om? -Tänker du hjälpa till, eller?
Och sen socker, kanel, smör. Ett tjockt lager.
Man viker över det och snurrar...
En tunn remsa, du vet, som en snurra.
Man rullar, eller hur?
Man använder båda händerna. Hårdare.
Runt handen två gånger, och sen trycker man igenom.
Kanelsnäcka.
-Det är jättelätt. -Hur många vill du ha?
-30. Funkar det? -Perfekt.
Åh, gud!
Det är hans nya uppfinning.
-Felix? -Åh, jag ber så mycket om ursäkt.
-Behöver den så mycket glasyr? -Vad heter den?
-Panforte. -Panforte.
-Får jag prova den här? -Det är Lamington från Australien.
-Vi behöver ett riktigt smaktest. -Med vilka?
Jag vet vilka.
-Mimi! -Hej, Olga.
-Har ni plats för en till? -Och den här var från...
-Tanzania. -Tanzania? Utsökt!
-Bor det många tanzanier i London? -17 000.
4 000 venezuelaner, 16 000 ryssar och 5 000 norrmän.
-Och så Bellman. -Och honduraner?
Louisa, det måste jag kolla upp först. Jag lovar att göra det.
Mimi! Jag älskar det!
-Vad gör du, Mimi? -Det är till vårt Instagramkonto.
-Nej, Instagram sköter jag. -Schwarzwaldtårta - underbar!
Det är faktiskt riktigt bra.
-Vad får det lov att vara? -Ja, en stor cappuccino och...
...pain au chocolat att ta med mig?
4,75, tack.
-Var kommer du ifrån? -Tokyo.
-"Matcha mille crepe cake." -Ja, hur kände ni till det?
-Gör ni såna? -Vi kan.
Om ni bakar såna så köper jag. Kan ni göra en till i morgon bitti?
Varför inte?
Japanerna har uppenbarligen alldeles för mycket fritid.
-Hur ska vi göra? -Jag vet inte. Börja om, antar jag.
Jag har ett bättre förslag.
Du hade sånt självförtroende, det hade ni båda två.
Det handlar inte om självförtroende. Du måste skaffa dig lite stake.
-Hade Sarah stake? -Enorm!
Det är så man måste agera. Låtsas att du har stake.
Såna som jag låtsas bara. Vi forcerar fram i livet och låtsas.
Men egentligen, under ytan är vi...
Där är vi precis som alla andra - rädda, skräckslagna, osäkra.
Men med oss är det lite snack och mycket verkstad.
-Bara köra på? -Med stil, bättre än alla andra.
Det är lättare sagt än gjort.
Du är en duktig konditor, Isabella. Du har talang, du är kreativ.
Du måste bara kliva ur dina praktiska skor.
-Ta av dem. -Va?
-Visa dina Louboutin. -Jag har inga Louboutin!
-Vad sysslar du med? -Säg efter mig:
"Jag är världens bästa konditor."
-"Bättre än alla andra!" Säg det. -Okej, jag är en bra konditor.
En bra konditor? Du har ju på dig brogues!
-Jag bad om Louboutin. -Jag är världens bästa konditor.
-Högre! -Bästa konditorn i hela jävla världen!
-Är du nöjd? -Näst bästa.
Vet du, du kommer säkert inte att tro mig.
Och det får mig kanske att låta som en skitstövel...
När vi gick på utbildningen i Paris...
När jag fick ihop det med Sarah. Den där kvällen när jag kom dit...
Det var inte henne jag tänkte besöka.
Du har rätt, du är en skitstövel.
Vi måste upp och jobba i morgon.
Klockan 04.00.
Japansk jäkla matcha-tårta.
-Vill du ha den här? -Tack.
-Du borde inte röka. -Jaså, varför inte?
-Du är ju dansare. -Inte längre.
När tänker du börja träna igen?
-Vet inte, jag har inget planerat. -Låt det inte gå för lång tid.
Låt inte din talang gå förlorad, Clarissa.
Det är lite svårt nu när vi har konditoriet.
Men allt är ju i ordning nu.
Du gjorde det för din mamma och det är jättefint.
Jag saknar henne så mycket.
Jag vet, det gör jag också.
Jag önskar du kunde berätta vad som hände mellan er.
Okej.
Din mamma kom till mig och bad om pengar-
-för att öppna konditori med Isabella, och jag sa nej.
Och hon anklagade mig för att aldrig ha ställt upp.
Hon hade rätt, det gjorde jag inte.
Sen slutade vi prata med varandra.
Det var det sorgligaste av allt.
Det får aldrig hända oss.
-Lovar du? -Ja, jag lovar.
-Hatar du mig fortfarande? -Ja, det gör jag.
Jäklar, vi borde gå upp.
Ja...det borde vi.
Isabella!
Isabella! Nycklarna sitter i... Släpp in mig.
Jag ber om ursäkt, men skulle inte du vara på Gastrell's nu?
Jag kan förklara. Öppna.
"Baka med mig, Isabella. Var vår passion."
-Så du kan sticka nån annanstans? -Jag vill ha dig för att du är duktig.
Den här duktiga konditorn har mycket att göra.
Dra åt helvete!
-Det är sesamfrön på. -Jajamän.
-Matcha mille crepe cake. -Bra gjort!
-Den är perfekt. -Tack.
Kan vi prata?
De skickade kontraktet för att locka.
-Du har alltså funderat på det? -Som hastigast.
Du sökte ju utmaningar. Du är här för att du tror att Clarissa är din dotter.
-Nej. -Kom igen!
Okej, kanske i början, ett tag...
Läget är förändrat nu.
Gå bara, och kom inte tillbaka.
Är det här för att vi hade sex? Och för att Sarah inte skulle ha gillat det?
Nej! Jag sa direkt när du kom att det skulle bli problem.
-Och titta nu så det blev. -Ni behöver mig här.
Du sa det ju själv! Jag kan baka, alldeles själv.
Är allt som det ska?
Vi ses.
Mina knän.
Eureka!
Tack!
Sluta vara så envis. Låt Matthew komma tillbaka.
Har du inget vettigt att säga kan du gå. - Mimi, hon distraherar mig!
Jag håller med Clarissa. Hur som helst, 35 st supertunna knödel. Lycka till!
Jag pratade med Matthew igår, och han saknar oss.
-Han saknar faktiskt dig. -Inte intresserad.
-Jaså? -Nej.
-Följ med mig. Den här vägen. -Vad?
-Ursäkta att vi stör. Är du singel? -Ja.
Toppen! Vill du gå på dejt med henne? Hon har bakat din croissant.
Tänk dig att hon bakar åt dig varje morgon, med bacon, ägg och sex.
-Om hon vill... -Ja! Hämta henne kl. 19.15 ikväll.
-Visst. -Jag måste prata med dig om det här.
Ursäkta, hon är lite konstig. Hej, jag är Isabella.
-Jag är Pascal. Trevligt. -Är du fransman? Jag måste tillbaka.
-Gillade du min croissant? -Ja, den var fantastisk.
-Brukar du alltid få dejter så här? -Aldrig.
Den tjejen borde starta företag. Hon skulle göra sig en förmögenhet.
-Skål. -Skål.
Vad då? Har du en tid att passa?
Nej, ursäkta... Ja.
Jag är hemskt ledsen, men vi har en väldigt jobbig beställning imorgon-
-och nu kan jag bara tänka på allt vispande och rullande.
-Förlåt, jag menade inte så. -Vi kan göra om det en annan gång.
Nej, det här är bra för mig. Jag behöver slappna av.
-Eller hur? -Jobb är ju jobb.
Vad mysigt det var här! Det var inte meningen att störa.
-Jag är Pascal, förresten. -Pascal?
Han är väldigt fransk.
Är du spänd? - Hon sitter så där då. Du gör väl henne inte spänd, Pascal?
-Jag bara... -En dejt ska ju vara spännande!
-Men hon är en ganska spänd person. -Kom igen, Matthew!
Men hon kommer undan med det eftersom hon är...
Hon är fantastisk och du har tur som får henne, spänd eller inte.
Visst, jag har gjort misstag och jag är en hemsk person.
Om Clarissa är min dotter kommer det att bli väldigt känsligt.
Men jag vill att du ska veta...
Jag tänker hänga kvar, jag går ingenstans.
Vare sig du gillar det eller inte.
Ha det så trevligt på er dejt.
Jag gillar mille-feuille bäst. Kan du göra såna?
Jag tänkte skicka iväg det.
Och få reda på...
När jag väl lärde känna dig...
Det kändes inte rätt.
Hur vill du göra? Vill du ha ett svar?
Ja.
-Jag har bara gjort fem än så länge. -Vad?
Kom in. Hej, igen!
Hej!
Jag vet att det är mycket, men kan ni göra två matcha cake-
-till imorgon bitti klockan nio?
Vi har ett stort tisdagsmöte och det är min tur att ordna fika.
-Jag berättade hur duktiga ni var. -Räkna med oss.
-Du kan inte komma med det nu. -Du gjorde ju en sist.
Men det här är två, förutom allt annat.
-Då får du ringa Matthew. -Nej.
En sak är säker, bäst för dig att de blir goda.
Time Out?
Halloj! Jag är här för att lämna dessa till Yuuna Tanaka.
-Jag ska tala om att de är här. -Jag tar med dem upp själv.
De är i säkert förvar här.
Okej, visst.
Så där. Var försiktig med dem.
-Jag vet inte. Jag ser dem inte. -Varför inte?
Jag vet inte vilket kontor de är i, Mimi.
Men vad kan du se, Clarissa? Vad händer?
Jag ser folk som pratar, men jag ser inga tårtor.
-Ursäkta, kan jag hjälpa dig med nåt? -Hej.
Är den här mannen i ditt sällskap?
Jag har ingen aning om vem han är.
Så...
...tänker du träffa den där snubben igen?
Jag håller alla dörrar öppna.
Matthew!
-Här bor jag. -Ja...
-Tack för att du följde mig hem. -Det gör att benen inte kollapsar.
God natt, Felix.
God natt, Mimi.
Förresten, vill du ha en kopp kaffe?
Bara det är koffeinfritt. Annars är jag vaken hela natten.
Vilken tur jag har.
-Såg du nånsin "Jeremy Kyle Show"? -Nej.
De avslöjade DNA-tester i direktsändning. Tänk dig.
-Det kanske bara är roligt. -Det är nog inte kul för nån.
Roligare än könssjukdomar. Det måste vara det värsta.
-Läckande vag... -Men, herregud!
Jag är lite nervös.
Du...
-Om jag inte är din far... -Snälla Matthew!
Jag ställer ändå upp för dig.
-Du behöver verkligen inte säga så. -Jag vill det.
Finnas där.
Jag är mörkrädd, usel med pengar och jag röker gräs. Varför vill du ha mig?
Matthew och Clarissa, jag är ledsen att ni behövde vänta.
Tyvärr är nog svaren inte vad ni hade hoppats på.
Provsvaret är negativt.
Vi har en kurator man kan tala med om det skulle vara till nån hjälp.
Blir folk glada när du berättar att det är ett "ja"?
-Hej, Mimi Curachi här. -Hej, mrs Curachi.
Det här är Yuuna Tanakas assistent. Har ni tid ett ögonblick?
-Du vet inte vad du pratar om. -"Gatans Krig" med Robert Downey Jr.
De tänker göra ett reportage. Time Out ska göra ett reportage om oss!
-Det är ju fantastiskt! -Matthew, har du nån konjak? Fort!
Alla tillsammans nu.
-Då var det dags. -Bra jobbat.
Le!
Sarah hade älskat det här, eller hur? Det vet jag att hon skulle ha gjort.
Tack. Sista nu.
"Älskade Sarah, jag är ledsen att vi inte har talats vid på så länge."
"Jag har varit hemskt envis, och det är jag inte stolt över."
"Självklart stöttar jag dig, vad du än behöver."
"Vi kanske kan träffas och diskutera ditt fantastiska konditori."
"Det är på tiden att vi pratar. Jag älskar dig. Mamma."
-Nån mer som är hungrig? -Utsvulten.
Till minne av Sonja Schroeder
Ursäkta mig ett litet ögonblick.
-Behöver du hjälp? -Ja.
Kan jag få en cappuccino och två kaffe med skummad mjölk?
-Ursäkta mig. -Vad får det lov att vara?
Översättning: Karin Hagman ordiovision