EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Kära försvunna dagbok...
Så...
Min pappa var precis som jag.
Det krossade honom.
Jag har väl ett val att göra.
Antingen avskärmar jag mig från världen och försvinner.
Låter det här förstöra mig också.
Eller så...
...gör jag pannkakor istället.
Vad är vitsen med att deppa över det? Aldrig. Inte jag. Inte den här gången.
Pannkakor är även en bra fredsgåva...
Godmorgon.
...till lillebror som fick en blåtira på grund av ens stora käft.
- Dricker du kaffe? - Ja. Vill du ha lite?
- Är du fortfarande sur på mig? - Det gör fortfarande ont.
Men, som tur är för dig, så gillar Veronica Thompson tuffa killar.
- Hon gav mig ett klistermärke. - Snyggt, Goob.
- Den här pyjamasen ska aldrig tvättas. - Jag har gjort lunch åt dig.
Jag skar av kanterna på mackan, så att du skulle veta att jag bryr mig.
Är du okej?
Måla mig gul och kalla mig solsken, Goob.
Nyckeln är nog att när jag börjar bli upprörd
så ska jag inte bry mig så mycket.
Ju mindre jag bryr mig, desto mindre troligt att jag krossar nåt.
Tänk positivt.
Problemet är löst.
Jag har aldrig sett dig springa så mycket.
Jag har nog aldrig sett dig springa alls.
Att springa suger.
Det här med biblioteket...
Jag borde inte ha bett dig hjälpa mig att stjäla nåt, Dina. Det var dumt.
Sanningen är, och det här kommer att låta galet...
Men jag hade en hallucination.
- Fan. - Eller nåt liknande.
Jag fick panik.
Det är precis sån här galen skit som du ska berätta för mig.
Det är det jag är till för.
Jag fattar inte. Jag brukade veta allt om dig.
Jag visste vad du åt.
Nu vet jag ingenting.
Jag borde nog berätta.
Idag...
...åt jag ett äpple med jordnötssmör och chokladmjölk.
Plus tre askar godis.
Dina...
Ja.
Eftersom du och Brad har gjort slut, och dansen är ikväll, kanske vi...
- Jag ska ligga lågt i år. - Coolt. Ingen fara.
Han är den tredje som frågade idag.
Jag är smickrad, men jag har fått nog av pojkar.
Jag också.
Och Stan?
Stan och jag är bara...
Vi är bättre som vänner.
- Om han nånsin vill prata med mig igen. - Ska ni inte gå på dansen längre?
Tja...
Finns det nån chans att du vill gå med mig?
- Om inte hemkomstdansen är för såna som... - Såna som vad då?
Såna som har pepp.
Jag är peppad som fan idag, Dina. Nu kör vi!
- Vi ska väl inte klä upp oss? - Till tänderna, Syd.
Det stämmer.
Hemkomstdansen.
Du minns väl, pappa?
Jag blev balens kung 1991. Mitt foto hänger fortfarande i aulan.
Hur gick det sen då?
Är du stora karlen nu?
Är det så det är?
Vi ägde den där matchen.
Vi förlorade med 28 poäng.
Men ändå.
Vad vill du göra?
Den här kvällen ska bli helt jävla enorm.
Okej.
Oj!
Syd...
En klänning.
- Hjälper du mig med... - Visst.
...med knapparna i ryggen?
Vet du vad?
Första gången din pappa och jag kysstes var på en skoldans
Pappa? På en dans?
Det är svårt att föreställa sig, men din pappa var faktiskt dansant.
Det var mitt andra år och jag var där med en fjärderingare, Charlie Murray.
Hans hår var en enda stor våg. Han använde nog mycket hårsprej.
Säg att det här slutar med att pappa slår honom i ansiktet.
Inte direkt.
Jag kände inga av Charlies vänner
och de behandlade mig som nån blåst andraringare
så han dumpade mig för att hänga med dem istället.
Och din pappa...
...han såg att jag stod där ensam och kom fram och bjöd upp mig.
Innan jag sa ja...
...såg vi på varandra och på nåt sätt...
...visste vi.
Klart.
Du är vacker.
Tack.
- Jag har varit ett sånt as. - Ja, det har du.
Det är bara...
Jag saknar honom.
Ja.
Jag också.
Hej, D. Syd dröjer lite till, men du kan komma in.
Slå dig ner.
Okej.
Vill du ha nåt? Te eller kaffe? Det är franskrost.
Har du sett mitt ansikte, D?
Coolt, va? Du skulle se den andra killen.
Syd, du...
- ...är uppklädd till tänderna, va? - Ja. Definitivt.
Kom nu ihåg ni två: ingen rökning, ingen alkohol, var hemma vid åtta.
Klockan är kvart i åtta.
- Och viktigast av allt... - Ja, Goob?
Ha så kul.
Okej, jag har en fråga.
- Vad är din djupaste, mörkaste hemlighet? - Va?
Jag menar, du vet...
- Har du finnar på konstiga platser... - Vad äckligt.
Ja. Äckligt.
- Vill du ha? - Marijuana är en ingångsdrog.
Vad kommer efter marijuana?
Svampar, sen MDMA
sen kokain, crack, heroin och till sist sniffar man bensin.
Sen döden.
Man måste leva på hoppet.
Okej.
- Vill du ha lite bål? - Visst.
Vi kan gå och dansa.
Okej.
Stadens bästa teater, va?
Jag är rätt säker på att du sa att du inte skulle komma.
- Det skulle jag inte. - Är du inte rädd för att bli förföljd?
Ingen följer efter mig.
Jag inbillade mig allt.
Jag borde ha sagt att jag skulle gå.
Jag vet att vi inte är tillsammans eller så, och det är coolt.
Men du ska veta...
Jag gillar dig verkligen.
Jag gillar dig också, Stan.
Mycket.
Men inte på det sättet.
Ja. Jag visste att du skulle säga så.
Vem är du här med?
Dina.
Känner hon till allt?
Känner till allt? På vilket sätt?
Att du är en superhjälte.
Visst.
Bara du vet.
Coolt.
- Och jag är inte... - Låt mig få njuta lite. Snälla.
Kom igen.
Stan!
- Dina, du ser ut som en julgran. - Tack.
Oj, Whitaker håller fortfarande koll.
Det är nog det mest spännande som har hänt i hela hans liv.
Jag vet inte.
Vi är efterlysta brottslingar. Vad gör vi här?
Helt öppet? Man ska väl dela bytet och sen skingras?
Vilket byte?
- Vi respekterade bara inte institutionen. - Eller oss själva.
Nej, jag klarar inte mer. Den här låtlistan är för mycket.
- Jag kommer snart. - Okej.
Kan jag be om en sång?
Har du aldrig hört Bloodwitch?
Vill du dansa?
Visst.
Milady.
Så...
Vi pratade aldrig om den där kvällen hos Ricky.
- Jag är ledsen för det. - Be inte om ursäkt.
Jag undrade bara vad den kyssen handlade om.
Det var oväntat.
Ja.
Jag är ledsen.
Ända sen det hände, har jag tänkt...
Jag tyckte inte inte om det.
Så du vet.
Jaha.
Okej.
Så?
Så...
Mina damer och herrar, kan jag få er uppmärksamhet.
Sluta prata. Titta hit.
Det är mitt privilegium att presentera er kung och drottning:
Jeff Butters och Julie Frasheski!
Hur är läget, Westinghouse? Var är mina polare?
Var ska jag börja? Jag vill tacka min mamma...
Hör upp!
Ge mig en sekund.
Jag vill ta chansen och prata om nåt mycket viktigt
som påverkar alla här.
Sydney Novak!
Du, Sydney!
Räck upp handen.
Gör vågen så att alla kan se dig.
Det många inte vet om Sydney...
...är att hon är en skitbra författare.
Vad pratar han om?
Det är lustigt.
Alla är så snabba att kalla mig skitstövel...
...men medan jag knullade Jenny Tuffield på nedervåningen hos Ricky...
...gissa vad Sydney gjorde där uppe.
Hon kysste min flickvän.
Missförstå mig inte, tjejer blir fulla och hånglar ibland.
Jag gillar sånt. Men att vara flata på riktigt...
Det är en helt annan grej.
Syd är fan förälskad i Dina.
- Sidan efter sida. Helt patetiskt. - Håll käften, Brad.
Och herregud...
Snacka om att hon har pappakomplex.
Alla i hennes liv tycker att hon är en skitstövel.
Och jag menar verkligen alla.
Låt henne vara!
Men det är inte ens det konstigaste med Sydney...
Håll käften!
...Novak.
Fan!
Håll käften.
Hör här.
- Sydney hävdar att hon har... - Håll käften!
Jag försökte.
Jag försökte vara normal.
Men jag är inte normal.
Tack, pappa.
Jag menade inte...
Jag ville att han skulle sluta prata. Inget mer.
Jag kanske kan rymma eller nåt.
Gömma mig nånstans.
Där ingen kan hitta mig.
Nånsin.
Jag tror att jag förstår hur ensam pappa kände sig.
Vem är du?
- Borde jag vara rädd? - De borde vara rädda.
Nu börjar vi.
Undertexter: Victoria Heaps