EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Kära dagbok...
...dra åt helvete.
Skojar bara. Jag vet inte vad jag ska skriva.
Hur som helst, hej.
Jag heter Sydney. Jag är en tråkig 17-årig vit flicka.
Jag menar att jag inte är nåt särskilt, och jag är okej med det.
Vi flyttade till Pennsylvania för två år sen.
Inte till nån mysig del av Pennsylvania, här finns bara majs och kål.
Min stad har vunnit priset för USA:s mest förorenade luft i flera år i rad.
Hurra.
-Jag fick lova ms Cappriotti att skriva. -Lova att du skriver.
-Det skulle hjälpa mitt humör. -Det kanske hjälper ditt humör.
Jag tappar humöret.
Jag vill inte, men det bara blir så.
Det är för att min pappa dog förra våren.
Så vad är det jag ska skriva? Jag fattar inte.
Vad som helst. Allt. Det första du tänker på.
Ingen vet vad de ska säga nu.
Se det som att du pratar med dig själv. Ingen kommer läsa den utom du.
Inte ens elevrådgivaren.
Kan jag inte...
...använda mobilen?
Din mobil är en distraktion. Håller du inte med?
Jag vill att du ska ha nåt mer...
...terapeutiskt.
Sånt här är aldrig lätt
men jag vill att du åtminstone försöker ha en normal high school-upplevelse.
Hon är ganska okej. Även om hon luktar som en gammal hippie.
Hur som helst, en normal high school-upplevelse.
Vad fan det nu betyder.
Och under upphetsning ökar en massa olika saker
inklusive adrenalin och blodflöde.
Blodflödet fortsätter ner och fångas sen av svällkropparna.
Penisen expanderar och därför kan en manlig Homo sapiens hålla en erektion.
Ja?
Enligt min erfarenhet, mr File
hålls en erektion ännu bättre av en kvinnlig Homo sapiens händer.
Jättekul, mr Lewis.
-Det är vetenskap. -Vi går vidare.
När en kvinna blir sexuellt upphetsad ökar blodflödet till könsdelarna.
Kom igen, brinnande busken. Skratta. Det var kul.
Varför händer detta?
Din pung ser annorlunda ut än andras. Pungen är osymmetrisk.
Min bästa vän heter Dina.
Hon är så jävla grym.
Normalt sett hade vi inte varit vänner, men vi flyttade hit samtidigt.
Båda var nya i staden, så jag hade tur.
Före Dina höll jag mig för mig själv.
Jag är inte en sån som gillar uppmärksamhet
men hon har nåt speciellt som... Hon får mig att känna mig annorlunda.
Hon var med när jag fick veta om pappa.
-Är du redo? -Hon höll min hand.
Vi grät.
Sen dess ser hon till att jag skrattar, fast jag bara vill sjunka ner i golvet.
Det fick mig att inse att jag aldrig haft en bästa vän förut.
Jag stod där och försökte komma förbi.
Han sa: "Vem är den nya tjejen?" "Sluta. Det är jag, Dina."
-Vänta, pratar vi om Brad Lewis? -Ja.
Han är ganska söt.
Sen bjöd han mig på hemkomstdansen.
Vänta, tackade du ja?
Nej. Jag bad honom ta sitt sexpack och snygga käklinje och försvinna.
Självklart tackade jag ja.
Herregud. Du satte på honom, va?
Helvete. Du skojar? Helvete. Gav du Bradley Lewis V-inträde?
-Snälla, säg att han använde kondom. -Självklart.
Dina slapp just tandställningen och fick bröst.
Självklart lade gullgossen Bradley Lewis märke till det.
-Är ni plötsligt flickvän och pojkvän? -Vi har inte sagt nåt om det än, men...
Jag gillar honom.
Det här är hemskt.
-Visst, jag förstår. -Ge honom en chans.
Kom igen, det måste finnas nån som du gillar. Bara lite.
-Vet inte. Jag har inte tänkt på saken. -Tänk på saken.
Sen kanske vi kan gå på dansen tillsammans som en dubbeldejt?
-Hej, älskling. -Hej!
Förlåt att jag är sen.
Det är lugnt, älskling.
De kallar varandra älskling. Döda mig nu.
-Hej, Syd. -Bradley.
Kan din mamma fixa burgare åt oss? De är så goda här.
-Hon är ledig idag. -Jag bara frågade.
Okej.
Vill du ha hamburgare? Det fixar vi. Jag har pengar.
-Jaså? -Ja.
-Vill du dela på en? -Ja. Ketchup!
Ta för dig.
Så...
Visst är Dina toppen?
Jösses, ler du aldrig?
Inte idag.
-Vad har vi valt? -Det du vill ha, älskling.
-Snälla, sluta. -Pröva en pommes.
Jag önskar att du bara höll klaffen. Jag vill ta bort hans självbelåtna flin.
-Herregud! -Jävlar. Fan.
-Är du okej? -Vänta. Vad?
-Jag mår bra. Ge mig en minut. -Ta en servett.
Ge mig en minut, okej?
Så här är det.
Idag blev jag nästan säker på att jag gav Bradley Lewis näsblod.
Med tankekraft.
Visst.
Jag behöver bara slappna av mer.
Jag tänker inte bli av med min första bästa vän.
Jag är glad för Dina. Blir hon lycklig av att dejta Bradley Dumjäveln Lewis,
så är det okej för mig.
Du, Syd!
Hej!
Stanley Barber.
Han bor på samma gata som jag.
Jag mår piss över i stort sett allt som är jag
men Stan bryr sig inte ett skit om nåt.
Mitt ben somnade. Vänta.
-Får jag följa dig? -Visst. Varför inte?
Coolt.
Stan är lite märklig.
-Är du okej? -Skor. Vad ska man med dem till?
-Så, Bloodwitch, eller hur? -Vad?
-Bloodwitch. Gillar du deras musik? -Vilket uselt namn på ett band.
Nej. Det är perfekt.
De låter säkert som skit.
Jag har dem på vinyl.
I begränsad upplaga.
I vikbart fodral, om du vill komma och lyssna nån gång.
Jaha...
-Vi kan röka på. -Jag har aldrig varit hög.
Kanske det.
Du behöver inte.
Jag tänkte bara... Vi bor ju så nära, men vi har aldrig hängt förut.
Nej, det har vi inte.
Men det kanske vi borde.
Ja?
Coolt.
Säg bara till.
Vilken värld vi lever i, Sydney.
Jag bor med mamma och lillebror.
-Sydney! Är det du? -Mamma och jag kommer inte överens.
Nej. Det är en yxmördare. Bra att du frågade.
Jättekul.
Karens hund har tydligen sprungit igenom en skärmdörr eller nåt.
Hon blev tvungen att åka till en akutveterinär.
-Okej. -Jag tar hennes skift ikväll.
Jag är skyldig henne två skift från när Liam åt all ost.
Tack för att du berättade din livshistoria.
Kom tillbaka. Jag är inte klar. Titta på mig.
Okej. En fråga. En viktig fråga. Har du sett mina strumpbyxor?
-De var i badrummet. På duschdraperiet? -Förlåt. Jag trodde de var smutsiga.
-De hängde på tork. -De låg i badkaret.
Var är de? Det är mitt sista par.
Jag typ...
-...tvättade dem. -I tvättmaskinen?
Och jag antar att de hamnade i torktumlaren sen.
Toppen.
Nu får jag både servera korv och känna mig som en.
Måste du använda strumpbyxor? Ingen gör det längre. Sen 90-talet.
Kan du se till att Liam gör sina läxor och äter middag?
Kan han inte sköta sig själv?
Kan du göra nåt för mig, vad som helst, en enda gång utan att käfta emot?
-Jag trodde att jag var charmig. -Nej. Inte ett dugg.
Det spelar ingen roll vad vi pratar om.
Mamma och jag kan vara tysta i resten av våra liv
och hon skulle ändå irritera mig.
-Hej, Goob. Har du gjort läxan? -För flera timmar sen.
Så fort jag kom hem. Du då?
Jag ska.
Kom igen. Mamma säger att man måste kämpa för att lyckas.
Min plan har alltid varit att vänta på att du ska lyckas, Goob.
Vem vet?
En dag, om du verkligen kämpar hårt...
...kan du få betala min begravning.
-Hur var det i skolan idag? -Tja...
Richard Rynard slog Toby Gardner och blev skickad till mr Coffees kontor.
Jaså?
Jag tror att jag står på tur, så jag lägger upp en plan. Kolla.
-Det var som fan!! Är det till dig? -Ja. Jag har designat den själv.
Bröstplatta, skenbensskydd, spikhandskar. Jag är inte säker på det här med hjälm än.
Jag vill inte blockera periferiseendet.
Det är coolt. Det bästa du gjort hittills.
Det är den första versionen, och första dräkten är alltid svårast.
-Det är ett pågående projekt. -Vad var planen nu igen?
Jag ska bygga dräkten och spöa Richard Rynard.
Jaha. Hämnd. Uppfattat.
Min familj.
Vi har aldrig haft mycket pengar.
Varje plats som vi har flyttat till, och vi har flyttat mycket
har alltid varit såna här platser. Det är som ett lotteri.
Vissa ungar vinner stort när de föds.
Vi andra...
Vi får nöja oss med gnuggisar och flasklock och sån skit.
-Liam? -Ja?
Om Richard Rynard rör dig...
...innan din dräkt blir klar...
Då sliter jag ut hans strupe. Med mina bara händer, framför mr Coffee.
-På riktigt? -Ja. Så här.
-Du är så konstig. -Ja, jag vet.
Okej. En bekännelse.
Jag har börjat få finnar på låren.
Jag är så motbjudande.
Jag har provat aknekrämer och tvålar och allt sånt.
Inget hjälper.
De är inte ens kul att klämma.
Sluta!
Det är nog bara puberteten.
Jag vet inte.
Stanley Barber messade mig. Han fick mig att lyssna på Bloodwitch.
Ibland, på natten, vill jag röra vid mig själv.
Men jag gör inte det.
Jordnötssmör hjälper.
Miljoner har upptäckt...
Ju senare mamma kommer hem, desto mer vin dricker hon.
-Vad tittar vi på? -Jag vet inte.
Vi har inte pratat om pappa sen han tog livet av sig i källaren.
-Luftkonditioneringen är sönder. -Den är nog bara...överhettad.
-Det är hett som pungkulor här. -Öppna ett fönster.
Det är det där tunga som vi är för rädda för att prata om.
Jag blev skickad till elevrådgivaren.
-Varför? Vad hade du gjort? -Inget.
Hon vill...
Hon vill att jag ska ha nåt slags utlopp.
Utlopp för vad?
Ibland känns det som om...
...de som jag älskar inte älskar mig.
Tja...
Du kanske siktar för högt, raring.
Hon är en sån bitch ibland. Pappa hade förstått.
Men han hängde sig, så jag får väl klara mig själv.
Ibland undrar jag varför han gjorde det, och varför vi aldrig pratar om det.
Och vad i helvete händer med mig?
Ibland känns det som om jag kokar inombords.
Jag kanske...
...är mycket mer störd än jag trodde.
Undertexter: Victoria Heaps