..:: YOLO Your Source Of Quality ::..
Marsken er ikke en sump.
Marsken er et rum af lys...
...hvor græsset vokser i vandet...
...og vandet strømmer ind i himlen.
HVOR FLODKREBSENE SYNGER
Inde i marsken findes her og der...
...ægte sump.
DEN 30. OKTOBER 1969
En sump kender alt til død...
...og opfatter den ikke nødvendigvis som en tragedie.
Og bestemt ikke som en synd.
Jeg troede, Chase Andrews var mere fornuftig end som så.
Han var byens bedste quarterback.
- Drenge, er det jeres fodspor? - Ja.
Hvor er hans fodspor?
Nogle unger får bare nogle tossede indfald -
- og drikker og tror, de er uovervindelige.
Chase Andrews var ikke en unge.
Halløj. Se her.
Åbnede han selv risten? - Det kan have været en ulykke.
Dødstidspunkt: mellem midnat og klokken to om natten.
Dødsårsag: et pludseligt slag efter et fald fra 19 meters højde.
Da I fandt blod og hår på støttebjælken, -
- ville jeg konkludere, at det var skyld i den største skade.
Sagt på lægmandssprog: Han slog baghovedet på vej ned.
Hvis han slog baghovedet, må han være faldet baglæns ned, ikke?
Det ville jeg mene. - Så han kan være blevet skubbet.
Der er ingen fingeraftryk på rækværk eller riste.
Ingen fingeraftryk? Heller ikke fra Chase?
Ingen fingeraftryk eller spor.
Vi har de røde fibre, der blev fundet på jakken.
Jeg har lige fået rapporten fra Atlanta.
De stammede ikke fra noget af hans tøj.
Der står, det er uld. Det kan være en sweater eller et tørklæde.
Det kan være hvad som helst. Og vi skal finde det.
En smuk kone og en pæn familie. Hvem ville ønske at slå Chase ihjel?
Du ved, hvordan Chase var. Han gik på pigesjov og var brunstig som en tyr.
Tal pænt om de døde, Frank.
Jeg kan komme i tanke om flere, der kunne have gjort det.
- Hr. Milton. - Hej, Sandy.
Det sædvanlige? Bønnegryde? - Hvordan kunne du gætte det?
Hvad siger du til Chase Andrews-sagen, Tom?
Jeg er gået på pension. Det vedkommer ikke mig længere.
Det kunne være hende ude i marsken. Hun er kugleskør.
Det kunne hun godt have fundet på. - Marskpigen er det manglende led.
Stakkels Chase Andrews havde gang i noget ude i marsken.
Chase Andrews og marskpigen? Så var han ude på ballade.
Tror du, at marskpigen kan have slået Chase ihjel?
Det ved jeg sgu ikke. Sandheden kommer for en dag.
Se lige alle de fjer og sager.
Er hun forsker eller heks?
Frøken Clark?
- Det er sheriffen. - Sherif.
Se der.
Vi kunne få en ransagningskendelse. - Frit fremme. Det er begrundet mistanke.
Døren er garanteret ikke engang låst.
Der er hun.
Det er sheriffen. Sluk motoren.
Ligeud! Følg efter hende!
Du er skyldig! - Du slog Chase Andrews ihjel!
Sunday Justice.
Hvor er du henne, mis?
- Vær sød at blive her. - Kom så, misser.
Frøken Clark?
Jeg hedder Tom Milton. Jeg er advokat. Må jeg komme ind?
Tak, hr. Frazier.
De ved sikkert, at De tilbageholdes for drabet på Chase Andrews.
Jeg har taget mig den frihed at tilbyde at forsvare Dem.
De har ikke haft problemer før, -
- så jeg kan forklare retssagen, og hvem der er hvem, og den slags.
Har De noget familie, som De gerne vil have hos Dem?
Frøken Clark, jeg ved ikke helt, hvordan jeg skal sige det.
Jeg kender Dem som Catherine Danielle Clark, -
- men det kalder folk her i Barkley Cove Dem ikke.
De kalder Dem marskpigen.
Og når De bliver stillet for retten, -
- bliver De dømt af et nævningeting fra Barkley Cove, som kun kender Dem sådan.
De vil dømme Dem, uanset om de kender Dem eller ej.
Men...
...jeg kan ikke hjælpe Dem, medmindre jeg kender Dem.
I det mindste bare en smule.
Godt så.
Jeg kommer tilbage, når De har haft tid til at overveje det.
Jeg har taget den her med til Dem i mellemtiden.
Hr. Frazier.
Folk glemmer de væsner, der bor i skaller.
Jeg havde engang en familie.
De kaldte mig Kya.
Kya!
Kya! Gå ikke for langt ud.
Fang den!
Denne lille gris tog til marked. Lig så stille.
Denne lille gris blev hjemme.
Denne lille gris spiste roastbeef.
Denne lille gris fik ikke noget.
Og denne lille gris hylede hele vejen hjem.
Du er min særlige pige.
Hej, Jodie!
- Hej, Tate! - Vil du med ud at fiske?
- Jeg kan ik' så længe. - Det hedder "ikke".
Hallo! Hvor mange gange har jeg sagt, I ikke må rode med min båd?
Gå ind! Er du dum?
Kom her! Du har glemt det.
Du må lære at vise respekt. Hører du?
Hold op! Det gør ondt på hende! - Lad min far være!
- Næste gang skyder jeg dig! - Skrub af!
- Tag det roligt. - Hold kæft!
Hold kæft!
- Lad mig være! - Nu skal jeg vise dig!
Mor!
Mor?
Mor kom aldrig tilbage.
Og alle andre skyndte sig at tage samme vej.
Murph rejste som den første.
Et par måneder senere rejste Mandy og Missy.
Og til sidst Jodie.
Kya.
Hør her, Kya.
Jeg er nødt til at rejse. Jeg kan ikke bo her længere.
Vær forsigtig, Kya.
Hvis du får problemer, så gem dig -
- langt ude i marsken, hvor flodkrebsene synger.
Ligesom mor altid siger.
Løb!
Jodie!
Jeg lærte af de andres fejl, hvordan man skulle bo sammen med ham.
Man skulle bare holde sig væk.
Ikke lade ham se en. Klare sig selv.
Jeg havde tit været ude i marsken sammen med Jodie, men aldrig alene.
Jeg kendte ikke vejen hjem.
Pokker tage dig, fordi du efterlod mig her, Jodie!
Pokker tage dig.
Er alt i orden?
Du er Jodie Clarks søster.
Det var jeg. Han er væk.
- Kender du vejen hjem? - Ja.
Det gør ikke noget. Jeg farer hele tiden vild.
Jeg hedder Tate, hvis du nu skulle møde mig igen.
Tate.
Der var noget ved den dreng, der lettede en trykken i mit bryst.
For første gang, efter mor og Jodie rejste, følte jeg andet end smerte.
Jeg følte mig modig.
Jeg er sulten.
Godmorgen, hr. Clark. Hvordan går det?
Jo, Jumpin', jeg fik det rigtige ben ud af sengen.
Det er min datter, frøken Kya Clark.
Det er mig en ære, frøken Kya.
Tænk ikke på hende. Jeg siger, hun skal holde sig fra folk.
Verden er et farligt sted, ikke? - Jo, men det er godt at fiske her.
Kan jeg få en pose majsgryn? Og en flaske Jim Beam?
Og vil du fylde benzin på? - Det er i orden.
Mabel.
Vent på byttepengene, er du med?
Hjælper du din far, mens din mor er væk?
Jeg har ikke set hende længe.
Hun laver husarbejde derhjemme.
Majsgryn er ikke meget at leve af.
Lad os se. Din far har lagt to dollars her.
Og regningen lyder på 1,50 dollars.
Hvor meget er der så tilbage til benzin?
Tænk ikke på det. Jeg har et andet spørgsmål til dig.
Går du i skole?
Ved du, at de trykker skolens menu i avisen?
I dag står den på...
...hakkebøffer.
Du kunne få et varmt måltid mad og nogle venner.
Mange børn går i skole uden sko.
Men du skal have en nederdel.
Bed din mor om en.
Værsgo. Og du får 50 cent i byttepenge.
Drenge! Chase Andrews, hvad har du at sige til dit forsvar?
Undskyld, frøken Pansy. Vi så Dem ikke, fordi hende pigen kom i vejen.
Goddag.
Du går vist den forkerte vej, unge dame.
Ligger skolen ikke den vej? - Hvor er hun beskidt.
Du har lige så meget ret til at være der.
Smut så med dig. Det er i orden.
Frøken Catherine Danielle Clark, kan du allerede læse og skrive?
Kan du stave til "kat"?
Hvem er det?
T-A-K.
Alle kan have brug for at øve sig.
Sæt dig bare ned, frøken Catherine Danielle Clark.
Har du været til søs, marsktøs? - Hvor er din potte, marskrotte?
Vær så stille. Der er kun en time til frokost.
Prøv at følge med i timen.
Hvem kan sige et ord med en lang vokallyd?
- Hun bor sikkert i mudderet. - Hun har lus.
- Her lugter. - Hør efter.
Det var den eneste dag, jeg nogensinde gik i skole.
Jeg tænkte, det var bedre at lære af vildmarken.
Hej, Tate.
Du skal være forsigtig herude. Hører du?
Du kan ikke stole på nogen. Du må beskytte dig selv.
Det er nok en stor hornugle.
Et stykke tid var far sød mod mig.
Jeg tænkte, at du kunne bruge den til dine fjer og fuglereder -
- og andre ting, du samler.
- Tak. - Ja.
- Det var min gamle militær... - Posten!
Det er min gamle militærtaske.
Det er fra mor! Det er mors håndskrift!
- Mor er i live! - Giv mig det.
Giv mig det.
- Hvornår kommer hun hjem? - Vent.
Hvad skriver hun?
- Nej! - Ti stille.
Far! Hold op!
Hold op! Hold op!
Ti stille!
Mor.
Hør så efter.
Hun kommer ik' tilbage. Hører du?
Det passer ikke!
Det hedder "ikke"!
Lede kælling!
Hun er uduelig.
Far brændte alle spor af mor.
Få dit lort ud af mit hus.
Og en dag...
...var han væk.
Det var ikke så slemt, som da mor rejste.
Men at være helt alene var så enorm en følelse, at det gav genlyd.
Og så var der den bagatel at skulle overleve.
Jeg vidste ikke, hvordan man klarede livet uden majsgryn.
Goddag, frøken Kya.
Vil du noget?
Hr. Jumpin'...
Jeg har hørt, I køber muslinger. Jeg har nogle her.
Er de friske? - Jeg gravede dem op inden daggry.
Har din far sendt dig herhen med dem?
Du får 50 cent for den ene sæk og en tankfuld benzin for den anden.
Hvor mange sække skal I bruge om ugen?
Slår vi en handel af?
Jeg køber cirka 18 kilo hver anden til tredje dag.
Men der kommer også andre. Så hvis du kommer, -
- og jeg allerede har købt, er du uheldig.
Det er først til mølle. Sådan er det nødt til at være.
Det er i orden. Tak.
Må jeg...
Ja.
Du bliver godt nok hurtigt stor.
Kom forbi i næste uge, så måler jeg dine fødder.
Jeg har nogle sko i genbrugskassen, der bare samler støv.
- Tak, frue. - Det var så lidt.
Stakkels barn.
Hendes mor er væk, og nu er hendes far sikkert også væk.
Hvad nu?
Vi skal passe på med at blande os i andres sager.
Det står der ikke i Biblen. "Pas på."
"Og kongen vil svare dem:
Sandelig siger jeg jer: Alt, hvad I har gjort -
- mod en af disse mine mindste brødre, det har I gjort mod mig."
Udmærket, Mabel. - Tal ikke om at "passe på".
Lad os se.
En, to, tre, Det er det hele.
Det er fra fru Mabel.
Catherine Danielle Clark fra Barkley County i North Carolina -
- tiltales for overlagt drab -
- på Chase Lawrence Andrews, tidligere bosat i Barkley Cove.
I sådanne sager kan staten begære dødsstraf.
Det vil anklagemyndigheden anmode om, hvis den tiltalte kendes skyldig.
Skyldig! Vi ved, hun er skyldig. - Hun er skyldig.
Vi vil nu udpege nævningene. Vil de mulige nævninge...
Der er en mulighed. Det kaldes et forlig.
Det betyder, at hvis du vil sige, at du var ude i tårnet den nat -
- og mødtes med Chase Andrews, og I havde en uoverensstemmelse, -
- og i en frygtelig ulykke trådte han baglæns og faldt ned, -
- så vil du få ti år, men blive løsladt efter seks.
- Nej. - Hvis vi taber, taber vi stort.
Det er livsvarigt fængsel eller det andet.
Hr. Milton, jeg vil ikke sige noget, der indebærer, at jeg er skyldig.
Jeg vil ikke i fængsel. - Vær sød at kalde mig Tom.
Og lov mig, at du vil overveje det.
Jeg må ud herfra.
På den ene eller den anden måde.
Mellem midnat og klokken to om natten den 30. oktober...
...lokkede den tiltalte Chase Andrews ud til tårnet og skubbede ham i døden.
Så fjernede hun spor og fingeraftryk.
De vil høre, at hun havde tid og et motiv til det, -
- men allervigtigst...
...gjorde hendes svage karakter hende i stand til at myrde Chase Andrews.
TAG DET ROLIGT
Mine damer og herrer. Anklageren vil fortælle Dem en hel masse -
- om frøken Catherine Danielle Clark.
Men jeg beder Dem om -
- at se på de beviser, anklageren vil fremlægge for at bekræfte det.
De vil opdage, at der ikke findes nogen.
Desuden vil De høre, -
- at der er en god sandsynlighed for, at ingen myrdede Chase Andrews, -
- og at den tiltalte, frøken Clark, befinder sig her, -
- fordi det er nemmere at give en, der er anderledes skylden, -
- end at stole på fakta.
Og selvom hun blev født og voksede op mindre end otte km fra retssalen, -
- så er frøken Clark anderledes.
TÆNDRØR
GULERØDDER
Hej. Det er mig. Tate.
En pibesvane.
Hvor kender du fuglene fra? - Min mor kunne godt lide fugle.
Jeg kan ikke læse din besked.
Jeg skrev bare, at jeg havde set dig et par gange, når jeg fiskede, -
- og kom til at tænke på, at du måske kunne bruge nogle frø og et tændrør.
Jeg havde det i overskud. Det kunne spare dig for en tur til byen.
Og jeg gik ud fra, at du ville synes om fjerene.
Godt så.
Jeg må hellere komme videre.
Jeg kunne lære dig at læse.
Du kan lige så godt lære at skrive samtidig.
Godt. Vi starter med A.
Prøv at tegne den form der.
- Du må ikke sige det. - Du er på rette vej.
Du må ikke hjælpe mig. - Fint nok. Jeg har hele dagen.
"Der er nogle, -
- som kan leve uden det vilde -
- komma, og nogle, der ikke kan."
Det er det, jeg siger, Kya.
Nu er den tid forbi, hvor du ikke kan læse.
Jeg vidste ikke, at ord kunne rumme så meget.
Ikke alle ord rummer så meget.
Vi kunne læse hjemme hos mig engang.
Vi læste hele biblioteket.
Tre gange om ugen fra sommeren til efteråret.
Vi læste, hvordan planter og dyr ændrer sig -
- for at tilpasse sig en jord i forandring.
BIOLOGI
Hvordan fugle mest synger ved daggry, fordi den kølige morgenluft -
- fører deres sang og dens betydning meget længere.
Hvordan nogle celler deler sig og specialiseres i lunger eller hjerte, -
- mens andre forbliver passive som stamceller, -
- hvis der skulle blive brug for dem senere.
Inden for alle biologiens verdener...
...søgte jeg en forklaring på, hvorfor en mor forlod sit afkom.
BIBLEN
FAMILIEOPTEGNELSE
"Hr. Jackson Henry Clark -
- blev gift med frøken Julienne Maria Jacques den 12. juni 1933."
Det betyder, at det er mine forældre.
"Jeremy Andrew Clark, den 2. januar." Det er Jodie.
"Napier Murphy Clark, -
- frøken Mary Helen Clark, -
- frøken Catherine Danielle Clark."
Jeg savner dem.
Jeg havde...
Jeg havde glemt, hvor meget...
...jeg kan mærke, at de ikke er her.
Men jeg kan mærke, at de ikke er her nu.
Jeg mener...
Nogle gange føler jeg mig så usynlig...
...at jeg tænker på, om jeg overhovedet findes.
Det gør du.
Undskyld, jeg kommer for sent. - Kom og giv mig en hånd.
Min dreng, jeg lytter ikke til løse rygter.
Men der er en bølge af sladder om, at du er i lag med marskpigen.
Du kan fortælle mig alt.
- Er hun din kæreste? - Vi er venner.
Jeg giver hende bøger, fordi folk er så lede, at hun ikke kan gå i skole.
Hun har ingen familie.
Hold nu op. Der er ingen grund til at blive fornærmet.
Det er min opgave at sige det, vi ikke vil tale om.
Jeg kan ikke give dig meget af det, andre fædre kan give.
Så jeg beder dig. Vær nu bare forsigtig.
Alt, du har knoklet for, din drøm om at læse på Chapel Hill...
Livet kan ændre sig på et splitsekund.
- Forstår du det? - Ja.
Så skru op for min musik. Kom så.
Det er Puccini, hvis du vil vide det.
Det virker umoralsk, at en ung pige bor alene sådan. Tænker du ikke det?
Nej, det gør jeg ikke. Tænker altså.
I hvert fald ikke nok. Spørg bare min kone.
Der findes pigehjem, som kan holde en ung kvinde på rette spor.
Hun skulle komme her af og til.
Jeg ser hende af og til.
Hun er ikke alene. Hun har sin far med.
Jeg har aldrig set nogen, alle de gange jeg har været der.
Hvornår plejer hun at komme?
Jeg ved aldrig præcis, hvornår hun kommer sejlende.
Bed hende ringe, næste gang hun kommer.
Du har ingen grund til at lyve for mig, vel, boy?
På ingen måde, hr.
Vi må mødes et andet sted.
Dejligt at se dig. - Socialforsorgen leder efter mig.
De vil anbringe mig på et pigehjem.
Det er høfligt at hilse på folk.
Et pigehjem ville måske ikke være så slemt.
Hvad er der? Du ville få varme måltider.
- En rigtig seng. - Jeg har en rigtig seng.
U'over det vil jeg ikke forlade marsken og bo hos fremmede.
Det hedder "udover", ikke "u'over".
Du kan ikke bo alene her for evigt. - Det får du at se.
Fint nok.
Tate? Jeg...
Jeg sætter pris på, at du lærer mig at læse, -
- og alle de ting, du har givet mig. Men...
Hvorfor gør du det?
Har du ikke en kæreste eller sådan noget?
- Det har jeg nogle gange. - Nogle gange?
Jeg mener, jeg har haft en.
Men ikke nu...
...da har jeg ikke, så...
- Godt. - Jeg...
Jeg så dig om bord på din fars båd forleden.
Din far virker rigtig flink. - Ja, det er han også.
Du taler aldrig om din mor.
Hvordan er hun?
Du behøver ikke sige noget.
Min mor og min lillesøster døde i en bilulykke i Asheville.
Min lillesøster hed Carianne.
Det var...
Hvad, Tate?
Du kan fortælle mig alt.
Jeg tror, de kørte til Asheville for at købe min fødselsdagsgave.
Jeg ønskede mig en cykel, -
- som Western Auto ikke solgte, så jeg...
Jeg tror, de kørte til Asheville for at købe den cykel til mig.
Og jeg kan ikke engang huske, hvilken slags cykel det var.
Det var ikke din skyld.
Du store!
Er jeg din kæreste nu? - Vil du gerne være det?
Jeg ved besked om fjer.
De andre piger ved garanteret ikke besked om fjer.
Godt så.
Jeg har aldrig været herude. - Det er turen værd. Vent og se.
Tillykke med fødselsdagen, Kya.
Hvordan vidste du det? - Jeg læste det i din bibel.
Vidste du, at det var din fødselsdag?
Jeg har ikke nogen kalender.
Ikke mit navn. Du må ikke skære i mit navn.
Javel.
Det smager godt, ikke?
Hvad er det?
Nu kommer de.
Hold da op!
Snegæs.
Kya.
Se på mig, Kya.
Kya.
Kya, undskyld.
Undskyld.
Gudfader.
Nej, Tate. Jeg vil gerne.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg...
...jeg holder for meget af dig.
Jeg vil have dig mere end noget andet, men...
...jeg tager ikke lige så let skade.
Det er farligere for dig. Forstår du det?
Efterår blev til vinter.
Vinter blev til forår.
Det eneste bestandige i naturen er forandring.
Jeg er kommet ind, far!
Hvorfor er du stille?
Jeg skal jo snart rejse væk. På college.
Det har du talt om.
Hvornår?
Ikke med det samme.
Snart. Jeg har fået arbejde på biologilaboratoriet.
Jeg skal begynde i næste uge, så...
- Bliv her. - Hvad skal jeg så lave?
Der er intet arbejde til mig her.
Jeg vil ikke være rejefisker ligesom min far.
Jeg vil studere og blive til noget. Det kunne du også.
Hvad vil du have, jeg skal blive? - Det var ikke det, jeg mente.
- Du kommer aldrig tilbage. - Jo, jeg gør.
Jeg forlader dig ikke. Det lover jeg. Jeg kommer tilbage.
Kya, stop!
Du kan ikke altid flygte!
- En nat mere. - En nat mere.
Hvad er det?
En liste over forlag.
Til alle dine tegninger og noter. Der findes intet lignende, Kya.
Der er nok til en bog. Mange bøger.
Du ville ikke behøve at tage hjemmefra.
Du kunne bare sende et udvalg til et forlag.
Det ville give nogle penge.
Nok ikke et stort beløb, men...
...måske ville du ikke være nødt til at grave muslinger op resten af livet.
Prøv nu bare engang, Kya.
Hvad kan der ske ved det?
Du vil glemme mig.
Når du får travlt på college og med alle de kønne piger.
Jeg vil aldrig glemme dig, Kya.
Aldrig nogensinde.
Jeg lover at komme hjem om en måned. Til den fjerde juli.
Jeg er tilbage, inden du ved af det.
Vi mødes på din strand og ser fyrværkeriet sammen.
Skriv nu bare til de forlag, ikke?
- Farvel, Kya. - Farvel, Tate.
"Østkystens Havfugle".
Med dig i hovedrollen, Store Røde.
DEN 4. JULI 1962
Nej.
Nej, Tate.
Nej, nej. Nej.
Nej.
Nej, nej, nej.
Tate og livet og kærligheden havde været en og samme ting.
Det var alt sammen væk.
Og så...
Hver gang jeg snublede...
...greb marsken mig.
I et ubevogtet øjeblik sivede hjertesorgen endelig væk -
- som vandet i sandet.
Den var der stadig, men dybt inde.
Der var ingen fodaftryk ved liget eller i brandtårnet.
Heller ingen fingeraftryk. Ikke engang på risten, som nogen måtte have åbnet.
Det tydede på, at nogen slettede beviserne.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Vidnet er Deres.
Sherif, jeg giver Dem tidevandstabellen -
- for den 29. oktober om natten og den 30. oktober om morgenen.
Den viser, at det var ebbe ved midnat.
Så da Chase Andrews ankom til tårnet -
- og gik hen til trappen, ville han have lavet spor i det våde mudder.
Og da grundvandet steg, ville sporene være blevet slettet.
- Er De enig i, at det er muligt? - Altså...
Så vil De også være enig i, at hvis han havde nogle venner med, -
- så ville deres fodtrin også være blevet skyllet væk.
Under disse omstændigheder -
- tyder de manglende fodspor i sig selv ikke på en forbrydelse.
Ikke sandt?
Sherif?
De manglende fodspor beviser ikke, at der er sket en forbrydelse.
De forklarede også, at der ikke var fingeraftryk -
- nogen steder i brandtårnet, herunder på den åbne rist.
Det fik Dem til at konkludere, at nogen må have åbnet risten -
- og bagefter tørret deres fingeraftryk af.
Det er korrekt.
Er det rent faktisk ikke sandt, -
- at ristene stod åbne så tit og blev opfattet som så farlige, -
- at Deres afdeling sendte en skriftlig anmodning til Skovstyrelsen -
- for at få afhjulpet problemet den 18. juli sidste år?
Dette er en kopi af anmodningen.
Hvem skrev den, sherif? - Det gjorde jeg selv.
Vil De læse den sidste sætning højt af det dokument, -
- som De sendte til Skovvæsnet?
Bare den sidste sætning.
"Jeg må gentage, at ristene er meget farlige, -
- og hvis der ikke tages affære...
...hvis der ikke tages affære, ender det med en ulykke eller et dødsfald."
Tak, sherif.
Nogen tager billeder ved mit hus.
Hvad tror I, at de vil? - Det er entreprenører.
De har faret rundt i marsken de seneste uger.
De vil dræne sumpen og bygge hoteller.
Ja, jeg så dem sidste år.
De fældede egetræer og gravede kanaler ud. Vil de have mit hus?
Måske ikke huset, men de vil tilbyde en masse penge for jorden.
Der er da ikke noget galt med, at Kya får nogle penge, vel?
Du ejer jorden, ikke? Ejer du huset?
- Det sagde far. - Du skal have beviser.
Et skøde, ejendomsretten.
Hej. Undskyld, jeg skræmte dig. Skal jeg bære den for dig?
- Ellers tak. - Lad mig tage den.
Jeg hedder Chase Andrews.
Du hedder Kya, ikke?
Det er et pænt navn. Det er anderledes, men pænt.
Det er din båd.
Sådan.
Vil du med på picnic i min båd på søndag?
Okay.
Jeg henter dig ved middagstid ved Point Beach. Passer det dig?
Godt. Vi ses, Kya.
Her har vi det. Det ser ud til, hr. Napier Clark købte jorden i 1897.
Ja, det er min farfar.
Javel.
Den er aldrig blevet solgt, så jeg formoder, at den tilhører Dem.
Men De skal betale nogle ubetalte skatter, hvis De vil beholde den.
Ifølge loven vil enhver, der betaler de ubetalte skatter, eje jorden, -
- også selvom de ikke har et skøde.
- Hvor meget er det? - Lad os se.
800 dollars i alt.
Fem år.
Det var fem år siden, Tate viste mig denne vej.
Kære hr. eller frue.
Jeg sender disse sider om skaldyrene i Carolinas marsk til Deres vurdering.
Det tog fem år, før mit hjerte åbnede sin skal igen.
Hvordan føles det at sole sig i et musikalsk genis tilstedeværelse?
Se engang.
Det er en pyntet kammusling.
- Pecten ornatus. - Javel.
Det er usædvanligt at finde en her. - Er det rigtigt?
Arten lever i mere sydlige områder, -
- fordi vandet er for koldt til dem her.
Hvad er der?
Det er bare, fordi marskpigen kender de latinske navne på skaldyr -
- og ved, hvor de lever og hvorfor.
Behold den.
Tak.
Du er noget for dig selv, ikke?
Jeg ved, du synes, jeg er rakkerpak, men jeg er mere værd end en picnic.
Undskyld. Jeg har aldrig syntes, at du var rakkerpak.
Undskyld. Jeg forstår godt, hvis du vil væk, -
- men du kan ikke gå herfra. Der er for langt.
Må jeg gøre det godt igen?
Må jeg ikke nok gøre det godt igen?
Tænk, at du aldrig har været i brandtårnet.
Jeg tager herhen, når min familie blander sig for meget i mine sager.
Det er en god måde at se marsken oppefra.
Her.
Hvad er der?
Du kan godt sige det til mig. Jeg griner ikke ad dig.
Det er ligesom at have en gammel ven, hvis ansigt du aldrig helt har set.
Nu ser jeg det.
Dit hus ligger derhenne, ikke?
Tag mig med derhen.
- Der er langt. - Det gør ikke noget.
Jeg er ligeglad med, hvordan der ser ud, hvis du er bekymret for det.
Er det her?
Hvor længe har du boet her alene?
- I cirka ti år, tror jeg. - Sejt.
At bo herude uden forældre, der herser med dig.
Der er ikke noget at se indenfor.
- Hvad har du på verandaen? - Hvad?
Ikke noget.
- Hvad er alt det her? - Ikke noget.
Er du ved at skrive en bog?
På en måde.
De ser ud, som om de kommer fra et leksikon.
Du er den ægte vare, ikke?
Hold da op. Du har en vandpumpe.
- Jeg var ikke klar til gæster. - Bare rolig.
Jeg kender ikke nogen, der kunne bo herude alene.
De fleste fyre ville være for bange.
Hvad vil du med mig?
Du må meget undskylde, at jeg lagde an på dig.
Jeg vil gerne lære dig bedre at kende. Jeg synes, du er dejlig.
Jeg synes, du er fri som fuglen og skrap som bare pokker.
Men jeg gør ikke noget, medmindre du ønsker det. Hvad siger du til det?
Det er i orden.
Godt.
Jeg vidste ikke helt, hvad jeg syntes om Chase.
Men jeg var ikke længere ensom. Det lod til at være nok.
Er det til din bog?
Ja.
Hvem ved, om nogen vil læse den. - Det vil jeg.
Marsken var vores hemmelighed.
Fortæl mig om dine venner. - Jeg har ikke rigtig nogen venner.
Du ser altid ud til at more dig med dem.
Udspionerer du mig?
Min far sagde engang, -
- hvor han havde drukket og skændtes med min mor, -
- at hvis mine venner virkelig kendte mig, ville vi ikke være venner.
Jeg mener vel, at jeg ved ikke, om nogen virkelig kender mig.
Gad vide, hvad der gør himlen blå.
Blå og violette bølgelængder fra solens lys.
De bliver kastet tilbage af atmosfæren og spredes.
Må jeg gerne...
...kysse dig nu?
Lad os tale om de røde uldfibre, som blev fundet på Chase Andrews' jakke, -
- den nat han døde.
Sammenlignede De dem med denne røde skihue? Bevis nummer C.
Ja. Fibrene fra huen og jakken var fuldstændig ens.
Og hvor blev huen fundet? - I frøken Clarks bolig.
Angående de røde fibre, kan man så på nogen måde afgøre, -
- hvor længe fibrene havde været på jakken?
Nej, vi kan afgøre, hvor de stammede fra, men ikke hvornår.
Hvis man tit bar huen, -
- ville fibrene så kunne sidde i ens hår og på ens tøj?
Ja, det ville jeg formode.
Ville De så være enig i, at på ethvert tidspunkt i de år, -
- hvor frøken Clark kendte Chase Andrews, -
- kunne fibrene fra huen være blevet overført til Chases jakke?
Ja, ud fra det, jeg har set.
- På ethvert tidspunkt, hvor de mødtes. - Ja.
"Kære frøken Clark, vi blev betaget af Deres manuskript.
Hvis Deres materiale allerede er klar, som De skriver, -
- håber vi at kunne redigere og udgive det på rekordtid."
Hej. Du ser på den nye bestyrer af Western Auto.
Det er godt nyt, Chase. - Ja, lad os fejre det.
Vil de betale dig for de tegninger?
Ja.
Nu skal du ikke blive for selvglad.
Det ville jeg ikke blive.
Jeg ved godt, at folk har skuffet dig.
Og det er jeg ked af.
At blive forladt af sin egen familie. Jeg mener...
Min familie er ulidelig, men det ville jeg ikke kunne klare.
Men du skal vide, at jeg vil tage mig af dig.
Efter forfremmelsen kan jeg købe et hus, når vi bliver gift.
- Gift? - Ja.
Et flot toetagers hus ved stranden med veranda hele vejen rundt.
Hvad med dine forældre? Har du fortalt dem om mig?
Hvis jeg siger til mine forældre, at jeg har valgt dig, så er det sådan.
De bliver vilde med dig, når de lærer dig at kende.
Kom her.
Jeg skal køre til Asheville om et par dage -
- og købe varer til min fars butik.
Jeg tænkte på, at du kunne tage med.
Så kan vi fejre din bog.
Der vil være mange mennesker.
Det er lige meget. Du vil være sammen med mig. Jeg ved alt.
Du behøver ikke tale med en sjæl, hvis du ikke vil.
Hvis vi skal giftes, må du lidt ud i verden.
Sprede dine lange vinger.
Kom nu. Det bliver sjovt.
Det tager to dage, så vi skal overnatte.
Det er utroligt, ikke?
Vi er på eventyr. Kom nu.
Det vil føles bedre efterhånden...
...jo mere du gør det.
Jeg vil aldrig miste dig.
- Er det rigtigt? - Ja.
Det tænker jeg meget på.
At snige mig ud om natten for at besøge dig.
Min marskpige.
ingen ved det ingen ser det
ingen ved det undtagen mig
Du behøver ikke vise dit værd over for nogen. Forstår du det?
Du har mig, og jeg elsker dig.
Jeg har lavet noget til dig.
Det var en muslingeskal i en lædersnor, -
- som var bundet med en knude, og den var væk.
Så De siger, at den halskæde, som Chase bar hver dag, -
- ikke var blandt de genstande, som politiet fandt på hans lig.
- Er det korrekt? - Jeg tror, det er vigtigt.
Han havde halskæden på, da han spiste sammen med os den aften.
Og den var forsvundet fra hans lig.
Og han tog den aldrig af.
Den, der slog ham ihjel, tog den.
Protest. Det er gisninger. - Taget til følge.
Nævningene bedes se bort fra fru Andrews' sidste bemærkning.
Fru Andrews, hvor fik Chase halskæden fra?
Fra hende marskpigen. Frøken Clark.
Jeg kendte ikke engang hendes navn.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor Chase...
Men hun er den eneste, der kunne have interesse i at tage den.
Fru Andrews...
Havde Chase og frøken Clark en affære?
Det kunne man godt sige. Jeg så ham snige sig ud om natten.
Da jeg endelig spurgte ham, fortalte han mig sandheden.
Jeg tænkte: "Hvad vil folk sige?"
Det var dumt at bekymre sig om det i forhold til...
Men han sagde, at han havde gjort det forbi.
Hun vidste, at hun ikke kunne få ham.
- Så hun slog ham ihjel og tog... - Protest.
Taget til følge. - Jeg har ikke flere spørgsmål.
Fru Andrews, det gør mig meget ondt.
Med al respekt, -
- så ved De godt, at frøken Clarks hus er blevet gennemsøgt.
Og politiet fandt ikke halskæden.
- Vel? - Nej.
Jeg har den.
Jeg fik dig næsten. - Jeg røg nær ud. Du ville vise dig.
Hvordan er marskpigen i sengen?
Vild som en rødlos og alle benzinpengene værd.
- Sig, at hendes øjne lyser. - Kun for mig.
- Tal ikke sådan om hende. - Hvabehar?
Tal ikke sådan om hende.
Nå, det er collegefyren.
Han lærte marskpigen alfabetet.
Du spilder hendes tid.
Kom bare an. Hvad vil du gøre?
Du er hård, ikke?
Kom så. Vil du slå mig?
Fald ned. Så er det nok.
Fald ned, inden nogen kommer til skade. Der findes bedre måder.
Hej, Kya.
Hvad fanden, Kya?
Vent, Kya! Jeg vil bare tale med dig.
Forsvind, dit beskidte kryb! - Jeg vil bare tale med dig!
Jeg er ligeglad!
Jeg vil aldrig nogensinde se dig igen.
Jeg skal tale med dig om Chase.
- Om Chase? - Han er ikke god nok til dig.
Det var dig, der forlod mig.
Du kom ikke tilbage som lovet.
Du kom aldrig tilbage.
Du skrev ikke og forklarede eller gav mig et livstegn. Du forsvandt bare.
Det ved jeg godt, og jeg er meget ked af det.
Du var ikke mand nok til at se mig i øjnene.
Du har ret, Kya.
Alt, du siger, er sandt.
At forlade dig sådan er det værste, jeg nogensinde kommer til at gøre.
Jeg vidste, jeg havde såret dig, og kunne ikke se dig i øjnene.
Jeg troede ikke, du ville kunne forlade marsken...
...og leve i en anden verden.
Jeg troede, jeg måtte vælge mellem dig og alt andet.
Men alt det, jeg troede betød noget, -
- legater, stipendier, arbejde, betyder intet uden dig.
Jeg tog fuldstændig fejl.
Jeg har været ked af det i årevis.
Og jeg vil være ked af det resten af livet.
Du ser...
Jeg har noget med til dig.
Jeg arbejder på det nye laboratorium tæt på byen.
Du ville elske det. Jeg studerer alt det her i et mikroskop.
Så nu er jeg her.
Jeg er her for at blive.
Kya, jeg ville gøre alt for...
Jeg ville have gjort så meget anderledes.
Hvad vil du nu, Tate?
Kan du på nogen måde tilgive mig, Kya?
Vil du ikke nok?
Jeg ved ikke hvordan.
Jeg går ud fra, du ville sige det, -
- hvis du kender nogen, der ville gøre Chase Andrews fortræd.
Godt så. Prøv at få sovet.
- Hej. - Hej. Hvad laver du inde i byen?
Jeg har fået godt nyt fra forlaget, så jeg tænkte, vi kunne fejre det.
- Jeg ville lave... - Der er han.
Kya, du kender Brian, Tina og Pearl.
- I kender Kya. - Ja, marskpigen.
Dejligt at møde dig, Kya.
Jeg er Chases forlovede.
Godt. Vi ses, Kya.
Kya!
Jeg kan forklare det, Kya.
Er du her?
Jeg vil bare tale med dig.
Kya!
Jeg ved, du er her, for helvede!
Kya!
Jeg måtte klare livet alene.
Men det vidste jeg godt.
Det havde jeg vidst længe.
Folk bliver ikke.
MARSKENS SKALDYR
Kære frøken Clark. Vi sender her den endelige udgave af Deres smukke bog -
- sammen med den første check, som vil blive efterfulgt af royalties.
Jeg skal til konference i Greenville -
- og vil meget gerne fejre den store bedrift med Dem.
"Catherine Danielle Clark modtager hermed skødet -
- på 125 hektar lagune, marsk, egeskov og strand.
Brakland kategoriseret som plumret sump."
Jodie?
Jeg var i Asheville og så din bog i en butik. Catherine Danielle Clark.
Og det knuste og varmede mit hjerte på en og samme gang.
Jeg vidste, jeg måtte finde dig. Men jeg troede ikke, du stadig var her.
Hvad med de andre?
Jeg ved ikke noget om Murph, Mandy eller Missy.
Jeg ville ikke kunne genkende dem på gaden.
Og...
...hvad med mor?
Mor er gået bort, Kya.
Mor havde en søster, Rosemary.
Hun fandt mig i hæren og fortalte, hvad der var sket.
Hun dukkede op hos Rosemary i sine alligatorskindssko.
Hun mælede ikke et ord i flere måneder.
Et års tid senere kom hun i tanke om, at hun havde børn.
Rosemary hjalp hende med at skrive og spørge far, om hun måtte hente os.
Han svarede, at hvis hun kontaktede os igen, ville han slå os til plukfisk.
Det lyder som far.
Hun sparede sammen til en advokat, men...
...så blev hun syg af leukæmi.
Hun prøvede, men... - Hun havde ikke en chance.
Jeg har ventet...
...i alle de år på, at hun skulle komme gående ned ad vejen.
Hele dit liv har du ikke haft en familie, -
- og jeg kan ikke gøre noget, der kan give dig det igen.
Men jeg vil gerne besøge dig, så tit jeg kan.
Det vil jeg gerne have.
MARSKENS SKALDYR
TIL FJERDRENGEN TAK FRA MARSKPIGEN
Mabel bliver pavestolt. - Der er lige en ting mere.
Jeg sørger for, han får den.
Tak, Jumpin.
Hvordan går det? - En pakke cigaretter og tændstikker.
- Så gerne. - "Så gerne."
Kya Clark.
Frøken Catherine Danielle Clark. Du har skrevet en bog. Kom her.
Vent, jeg vil tale med dig. Opfør dig ikke sådan.
Lad mig være i fred.
Marskpigen tror, hun er for god til dig nu.
- Hold kæft! - Værsgo. På husets regning.
Jeg tænkte, jeg kunne finde dig her. - Jeg sagde, du skulle lade mig være.
Det ved jeg godt. Hør her. Jeg vil gerne sige undskyld.
Jeg har det skidt med den måde, det endte på.
Den måde, det endte på?
Mener du, at du var forlovet i al den tid, vi var sammen?
At du løj for alle.
Jeg må gøre ting, jeg ikke har lyst til.
Jeg var nødt til at gifte mig med en som Pearl.
Men det er dig, jeg vil have.
Ved du godt, at alle andre mænd ville have prøvet at ændre dig?
Det gjorde jeg aldrig.
Nej, vent. Jeg har virkelig brug for dig.
Du må ikke efterlade mig der alene. Ingen andre kender mig.
Jeg har ondt af dig.
Men det vil jeg ikke have noget at gøre med.
Vildere end nogensinde.
- Jeg ved, du gerne vil have det. - Hold op!
Du er min. Jeg lader dig ikke slippe.
Lad mig være, dit svin!
Hvis du generer mig igen, slår jeg dig ihjel!
Hun råbte det meget højt.
Jeg hørte tumult og nærmede mig for at se, om nogen var i vanskeligheder.
Og der var hun. - Genkender du denne kvinde?
Befinder hun sig i retssalen i dag?
Det er hende. Den tiltalte.
Hende, folk kalder marskpigen.
Endelig forstod jeg, hvorfor mor måtte rejse.
Jeg havde lært én ting af far.
Den slags mænd skal have det sidste stød.
Et var at leve afsondret.
At leve i frygt var noget helt andet.
Sådan vil jeg aldrig leve.
Et liv i evig venten på det næste knytnæveslag.
Du må ikke være her, Tate. - Jeg ville bare se til dig.
- Jumpin' havde ikke set dig... - Ikke nu.
Hvad er der sket med dit ansigt?
Var det Chase? Har han gjort det?
Du skal blande dig udenom. - Det dumme svin.
- Du skal gå nu, Tate. - Kya.
Jeg skulle til Greenville i næste uge.
Og endelig møde min forlægger. Vi skulle tale om den næste bog.
Jeg følte mig modig nok. - Det kan du stadig gøre.
Når jeg ser sådan ud? - Lad ham ikke ødelægge det for dig.
Tag til Greenville. Der går en bus.
Det er nemt. Jumpin' har køreplanen.
Lad dem indlogere dig på et pænt hotel, -
- og spis noget varm mad på en restaurant.
Bliv en uge, hvis du kan.
Så besøger jeg dig, når du kommer tilbage, -
- og hører, hvordan det gik med forlæggeren.
Fint nok.
Fryser du?
Jeg har det fint. Du behøver ikke passe på mig.
Tag nu bare min hue.
Jeg har ikke brug for din hjælp. - Tag den nu bare.
Vil du fortælle mig, hvad der er sket med dit øje?
Jeg skal skrive bussens køreplan ned. Du har en, ikke?
Det var ham Chase, ikke?
Kya, se på mig.
Fortæl mig, hvad han gjorde.
Det kan jeg ikke sige.
Det er forbi nu. Jeg vil bare have det ud af mit liv.
Hvordan ved du, han ikke kommer efter dig igen?
Du er helt alene derude. - Hold nu op, Jumpin'.
Du må ikke sige det til nogen. Du ved, hvordan det er.
De vil slæbe mig ind til sheriffen -
- og få mig til at beskrive det foran en flok mænd.
Og så vil de skrive en rapport og beskylde mig for at være luder.
Eller prøve at få penge ud af hans forældre.
De ville ikke gøre noget ved det. - Du har ret, Kya.
Og jeg vil ikke gøre noget, der gør det værre.
Men giv mig besked om din gøren og laden. Hører du?
Jeg skal vide, om du er udenbys.
For hvis jeg ikke ser dig et stykke tid...
Tak, Jumpin'.
Jeg rejser om et par dage.
Jeg kommer forbi, så snart jeg er tilbage.
Det er godt.
Frøken Price, vil De fortælle os, hvad De så om morgenen den 29. oktober?
Jeg så marskpigen, jeg mener frøken Clark, stige på bussen klokken ni.
De har en god hukommelse. - Vi talte om det.
Vi havde aldrig set hende stadset ud. Med friseret hår og sminke.
Så det vil sige, at om morgenen den 29. oktober så De og flere andre -
- frøken Clark stige om bord på bussen klokken ni og forlade Barkley Cove.
Ja, det er rigtigt. - Tak. Jeg har ikke flere spørgsmål.
Har Piggly Wiggly åben klokken halv to om natten?
Nej.
Så De kunne ikke have set, hvem der steg af natbussen fra Greenville.
Eller hvem der steg på bussen klokken halv tre -
- fra Barkley Cove tilbage til Greenville, vel?
Nej, selvfølgelig ikke.
Så efter De så frøken Clark stige om bord på bussen til Greenville...
...kunne hun være vendt tilbage om natten -
- og have været tilbage i Greenville til morgenmad, uden De bemærkede det.
Jeg hedder Robert Foster.
Jeg er seniorredaktør på forlaget Harrison Morris i Boston.
De spiste middag med frøken Clark klokken 19 den 29. oktober.
- Er det korrekt? - Ja.
Hvad var Deres første indtryk af hende?
Mit første indtryk var, at hun var meget genert, mild og begavet.
Jeg vidste, hun var en eneboer, men også en dygtig naturforsker.
Hvor lang tid tog middagen? - Mindst et par timer.
Visse huninsekter æder deres mager. Ildfluer har to forskellige lyssignaler.
Et til parring og et til at tiltrække en han som det næste måltid.
- Æder hun ham? - Hvor makabert.
Jeg må tilbringe mindre tid med insekter. Det er temmelig umoralsk.
Jeg ved nu ikke, om naturen har en mørk side.
Det er bare opfindsomme måder at holde ud på... mod alle odds.
Da De mødtes med frøken Clark næste morgen, -
- var der da noget usædvanligt ved hendes fremtoning eller opførsel?
Overhovedet ikke. - Jeg har ikke flere spørgsmål.
Hr. Foster, boede frøken Clark på samme hotel som Dem?
Nej, hun foretrak et mindre hotel. Mountain et eller andet.
Vil De se på dette kort over Greenville?
De vil se Piedmont, hvor De og Deres kolleger boede, -
- og Three Mountains Hotel, hvor frøken Clark boede.
Hvilket ligger nærmest busstationen?
Three Mountains Hotel ligger nærmest.
Faktisk er Three Mountains det nærmeste hotel -
- til Greenville Busstation, ikke sandt?
Det ser sådan ud. - Jeg har ikke flere spørgsmål.
En god advokat lader ikke sin klient vidne, men det vil måske hjælpe dig.
At nævningetinget får det at høre direkte fra dig.
At de kan se dig som det...
...gode og betænksomme menneske, du er.
Sådan vil de aldrig se mig.
Du har utallige grunde til at hade dem...
Nej, jeg har aldrig hadet dem. De hadede mig.
De grinede ad mig. De forlod mig.
De chikanerede mig. De angreb mig.
Vil du have mig til at trygle for mit liv?
Det kan jeg ikke.
Det vil jeg ikke.
Jeg vil ikke ofre mig selv. De kan træffe deres afgørelse.
Men de afgør ikke noget om mig.
Det er dem.
De dømmer sig selv.
Godt så.
Hr. Milton, De har altid været god mod mig.
Selv da jeg var barn.
Det har jeg aldrig glemt.
Der blev gjort en brat ende på hans liv af en afvist elskerinde, -
- som ikke ville godtage, at han var vendt tilbage til folden.
Et vidne så frøken Clark og Chase i marsken -
- og hørte hende sige: "Jeg slår dig ihjel."
Ydermere er der fysiske beviser fra den nat, der forbinder dem.
Fibre fra hendes røde uldhue var efterladt på hans cowboyjakke.
Hvem havde ellers et motiv til at tage den muslingehalskæde?
De må og skal -
- kende den tiltalte skyldig i overlagt drab.
Hr. Milton.
Jeg har boet i Barkley Cove hele mit liv.
Og ligesom dem har jeg hørt skrønerne om marskpigen.
At hun var halvt ulv.
Det manglende led mellem abe og menneske.
At hendes øjne lyste i mørket.
Her sidder hun.
Sandheden er, at hun var et forladt barn.
En lille pige, som overlevede ude i marsken på egen hånd -
- og blev hånet og undgået.
Hr. James Madison og hans kone, Mabel, sidder her i retssalen i dag.
De er de eneste her i byen, som drog omsorg for hende.
Resten af os...
Jeg skammer mig over at sige...
...at vi stemplede og afviste hende, fordi vi troede, hun var anderledes.
Og nu...
...er De blevet pålagt at dømme denne sky og afviste unge kvinde.
Men De skal basere Deres dom på de fremlagte kendsgerninger -
- og ikke på de sidste 25 års rygter og følelser.
Frøken Clark har et stærkt alibi.
Hun var i Greenville den nat, hvor Chase Andrews døde.
Og hvilke beviser findes der helt præcist mod hende?
Anklageren har ikke bevist, at hændelsen rent faktisk var drab -
- og ikke blot en tragisk ulykke.
Anklageren vil have jer til at tro, -
- at hun klokken halv 12 om aftenen, uden at noget vidne så hende, -
- tog den sidste bus til Barkley Cove og kørte med bussen i forklædning, -
- da ingen af buschaufførerne kunne identificere hende som passager.
Og på under en time...
...fik hun opsporet Chase Andrews midt om natten, -
- lokket ham ud til tårnet og myrdet ham, hvorefter hun tørrede alle beviser af -
- og på en eller anden måde nåede bussen klokken halv tre til Greenville.
Igen uden at noget vidne så hende.
Og efter at have gjort alt det...
...mødtes hun upåvirket med sin forlægger næste morgen.
Det er ikke kendsgerninger.
Det er blot flere af de rygter og skrøner, -
- som vi har spredt om frøken Clark hele hendes liv.
Jeg tror, De vil nå frem til en dom baseret på kendsgerningerne -
- og ikke den sladder, De har hørt i årevis.
Det er langt om længe på tide...
...at vi alle sammen behandler marskpigen retfærdigt.
Måske skal I tage hjem og vente.
Seks timer. Hvor lang tid tror du, det tager?
Lad os håbe, det tager lang tid.
Hvis nogle få nævninge er i tvivl, så har vi en chance.
Hr. formand, er nævningene nået frem til en kendelse?
Ja, det er vi, høje dommer.
Vil den tiltalte venligst rejse sig, mens kendelsen bliver afsagt.
Rejs dig op.
"Nævningetinget kender den tiltalte, Catherine Danielle Clark...
...ikke skyldig i overlagt drab på hr. Chase Andrews."
Frøken Clark, De kan frit gå.
Og jeg undskylder på statens vegne for den tid, De har afsonet.
Retten er hævet.
Tak.
Kom her.
Du klarede den.
Bare glem det her vås.
Vi ser frem til den næste bog.
Vil du køre mig hjem?
TIL DINE MÅGER TATE
Nu kan jeg endelig indrømme det.
I alle de måneder i isolation, hvor jeg længtes efter marsken, -
- var det tanken om, hvor meget der endnu var at udforske, -
- hvor meget dyreliv der skulle opdages, som holdt mig i gang.
Og håbet, altid håbet om...
...at jeg en dag kunne dele det...
...med det eneste menneske, jeg nogensinde havde elsket.
Kya!
Kya.
Du ved godt, at jeg elsker dig, ikke?
- Hvad er der? - Vil du...
Undskyld.
Vil du gifte dig med mig?
Jeg mener, har du lyst til det?
Er vi ikke allerede gift?
Ligesom gæssene?
Det kan jeg godt leve med.
Kom her.
- Så er vi der. - Hej.
Hejsa.
Kom her, min pige.
Han elskede dig så højt.
Se engang. Kan du se den deroppe? Hvor grenen bøjer?
Hvornår så vi sidst en af dem?
Jeg ved det godt.
Det er en ret god bog. Fyren skriver stadig om...
Jeg håber, at når jeg skal herfra, -
- så vil det ske hurtigt og uden for meget postyr.
Mor!
Mor.
Kya?
Kya!
NORTH CAROLINA UNIVERSITET NATURBEVARELSE
Det har altid været nok...
...at være en del af naturens orden.
Lige så sikker som tidevandet. Med naturen som min vejviser.
Marsken kender alt til døden.
Den opfatter den ikke nødvendigvis som en tragedie.
Og bestemt ikke som en synd.
Den forstår, at alle væsner gør, hvad der skal til for at overleve.
Og for at byttet kan leve, kræver det nogle gange...
...at rovdyret må dø.
Jeg er marsken nu.
Jeg er en sølvhejres fjer.
Jeg er hver en skal, der skylles op på kysten.
Jeg er en ildflue.
Der findes hundredvis, som lokker langt ude på marskens mørke vidder.
Og der vil I altid kunne finde mig.
Langt derude, hvor flodkrebsene synger.
Rippet og Tilpasset af YOLO / El Presidente
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service