‫ביצת החוף איננה ביצה רגילה.
‫ביצת החוף היא מרחב של אור...
‫שעשב גדל בו במים...
‫ומים זורמים לשמים.
‫שירת סרטני הנהר
‫ובתוך תוכה של ביצת החוף, ‫פה ושם...
‫הביצה עצמה.
‫ברקלי קוב, צפון קרוליינה
‫30 באוקטובר, 1969
‫ביצה יודעת הכל על מוות,
‫ולא בהכרח מגדירה אותו כטרגדיה.
‫ובוודאי שלא כחטא.
‫משרד השריף
‫חשבתי שלצ'ייס אנדרוז יהיה יותר שכל.
‫הרכז הכי טוב שהיה אי פעם בעיירה הזאת.
‫ילדים, אלה טביעות הרגליים שלכם כאן?
‫כן, אדוני.
‫איפה טביעות הרגליים שלו?
‫יש ילדים עם רעיונות מטורפים בראש,
‫והם שותים וחושבים שהם חסינים.
‫צ'ייס אנדרוז לא היה ילד.
‫היי.
‫תראה את זה.
‫הוא פתח את הסבכה בעצמו?
‫יכול להיות שזאת הייתה תאונה.
‫שעת המוות, בין חצות לשתיים בלילה.
‫סיבת המוות, ‫חבטה מנפילה מגובה של כ-100 מטר.
‫היות ומצאתם דם ושיער על הקורה התומכת,
‫אני מסיק שזאת הייתה הפציעה העיקרית.
‫בשפה פשוטה,
‫הוא נחבט בעורף כשנפל למטה.
‫כדי לקבל מכה בעורף,
‫הוא היה צריך ליפול לאחור, נכון?
‫הייתי אומר שכן.
‫אז יתכן שהוא נדחף.
‫אין טביעות אצבעות על הסבכה. כלום.
‫אין טביעות אצבעות?
‫גם לא של צ'ייס?
‫לא טביעות אצבעות ולא עקבות.
‫יש לנו סיבים אדומים שמצאנו על הז'קט.
‫עכשיו קיבלתי דו"ח מהמעבדה באטלנטה.
‫הם לא מהבגדים שהוא לבש.
‫כתוב שאלה סיבי צמר.
‫סוודר, או צעיף.
‫זה יכול להיות כל דבר.
‫ואנחנו נמצא את זה.
‫אישה יפהפייה, משפחה טובה.
‫מי היה רוצה להרוג את צ'ייס?
‫בחייך, אתה יודע איך הוא היה.
‫זנאי רודף נשים כמו שור מיוחם.
‫אל תדבר רעות על המת, פרנק.
‫אני רק אומר. יש כמה בחורים ‫שהיו רוצים לעשות את זה.
‫-מר מילטון. ‫-היי, סנדי.
‫-כרגיל? צלי בראנסוויק. ‫-איך ניחשת?
‫מה אתה אומר על פרשת צ'ייס, טום?
‫אני בפנסיה. זה כבר לא ענייני.
‫מקובל עליי.
‫אולי זאת ההיא שגרה בביצה.
‫משוגעת שצריכה אישפוז.
‫בטוח שהיא הייתה מסוגלת.
‫אחי תמיד אמר לי שהילדה מהביצה ‫היא החוליה החסרה.
‫לצ'ייס אנדרוז המסכן ‫היה איזשהו קטע בביצה.
‫צ'ייס וילדת הביצה? זה ממש לחפש צרות.
‫מה לדעתך באמת קרה שם, פרנק?
‫נראה לך שילדת הביצה הרגה את צ'ייס?
‫אני לא יודע. האמת תתגלה בסוף.
‫תראה את כל הנוצות האלה והכול.
‫היא מדענית,
‫או מכשפה?
‫גברת קלרק?
‫-משרד השריף. ‫-שריף.
‫תראה.
‫נוכל להשיג צו.
‫גלוי לגמרי. עילה סבירה, שריף.
‫אני בטוח שהדלת אפילו לא נעולה.
‫הנה היא.
‫אנחנו ממשרד השריף.
‫תכבי את המנוע.
‫ישר, ישר. אחריה!
‫אנחנו יודעים שהרגת את צ'ייס אנדרוז!
‫-את תשלמי על זה! ‫-תרקבי בכלא!
‫לאן הלכת, מיצי?
‫בבקשה תישארי.
‫קחי, חתלתולה.
‫מיס קלרק?
‫אני טום מילטון.
‫אני עורך דין. אני יכול להיכנס?
‫תודה, מר פרייזר.
‫את בוודאי יודעת שאת עצורה ‫בגין רצח צ'ייס אנדרוז.
‫לקחתי על עצמי להגן עלייך.
‫אני יודע שמעולם לא הסתבכת בצרה,
‫ואוכל להבהיר את זה במשפט,
‫ומי הוא מי והכל.
‫יש לך בני משפחה ‫שהיית רוצה שיבואו להיות איתך?
‫מיס קלרק, אני לא יודע איך לנסח את זה.
‫אני מכיר אותך כקתרין דניאל קלרק.
‫אבל פה בברקלי קוב, ‫הם לא קוראים לך ככה.
‫הם קוראים לך ילדת הביצה.
‫וכשתעמדי למשפט,
‫ישפטו אותך מושבעים תושבי ברקלי קוב,
‫שמכירים אותך רק בכינוי הזה.
‫הם ישפטו אותך בין אם הם ‫מכירים אותך ובין אם לא.
‫אבל...
‫אני אוכל לעזור לך רק אם אכיר אותך.
‫אפילו רק קצת.
‫טוב, בסדר...
‫אני אחזור, שיהיה לך זמן לחשוב על זה.
‫והבאתי לך את זה, רק לבינתיים.
‫מר פרייזר.
‫אנשים מתעלמים מהיצורים ‫שחיים בתוך קונכיות.
‫פעם הייתה לי משפחה.
‫קראו לי קאיה.
‫קאיה!
‫קאיה! אל תתרחקי יותר מדי.
‫החזרזיר הקטן הזה הלך לשוק. אל תזוזי.
‫החזרזיר הקטן הזה נשאר בבית.
‫החזרזיר הקטן הזה אכל רוסטביף.
‫ולחזרזיר הקטן הזה לא נשאר כלום.
‫והחזרזיר הקטן הזה צווח כל הדרך הביתה.
‫הילדה המיוחדת שלי.
‫היי, ג'ודי!
‫היי, טייט!
‫רוצה לבוא לדוג?
‫אנ'לי הרבה זמן.
‫"אנ'לי" זאת לא מילה.
‫היי! כמה פעמים אמרתי לכן ‫לא להתעסק עם הסירה שלי.
‫תיכנסי הביתה! את טיפשה?
‫בואי הנה!
‫שכחת?
‫את צריכה ללמוד לכבד. שמעת אותי?
‫תפסיק! אתה מכאיב לה!
‫-תעזוב את אבא שלי! ‫-תסתלק!
‫עוד פעם תיכנס לשטח שלי, ‫אני יורה בך!
‫-שמעת? ‫-עכשיו תירגע.
‫תשתקי!
‫-עזוב אותי! ‫-אני אראה לך.
‫בבקשה תפסיק!
‫אימא!
‫אימא?
‫אימא לא חזרה מעולם.
‫וגם כל השאר עזבו מהר מאוד.
‫מרפ היה הראשון שעזב.
‫וכמה חודשים אחר כך, מנדי ומיסי.
‫ואז, בסוף, ג'ודי.
‫קאיה.
‫קאיה, תקשיבי.
‫אני חייב לעזוב, קאיה. ‫אני לא יכול לחיות פה יותר.
‫קאיה, תשמרי על עצמך, שמעת?
‫אם תהיי בצרה,
‫תברחי ותתחבאי עמוק בביצה, ‫הרחק במקום שסרטני הנהר שרים.
‫כמו שאימא תמיד אומרת.
‫רוץ!
‫ג'ודי!
‫מהטעויות של כל האחרים, ‫למדתי איך לחיות איתו.
‫פשוט לא להיתקל בו.
‫לא לתת לו לראות אותי.
‫לדאוג לעצמי.
‫הייתי הרבה פעמים בביצה עם ג'ודי,
‫אבל אף פעם לא לבד.
‫לא ידעתי מה הכיוון הביתה.
‫לעזאזל איתך, ג'ודי, שהשארת אותי פה!
‫לעזאזל איתך.
‫את בסדר?
‫את אחות של ג'ודי קלרק.
‫הייתי.
‫הוא עזב.
‫-את יודעת איך להגיע הביתה? ‫-כן.
‫זה בסדר.
‫אני כל הזמן הולך לאיבוד.
‫קוראים לי טייט, ‫למקרה שתראי אותי עוד פעם.
‫טייט.
‫היה משהו בילד הזה ‫שהפיג לי את הלחץ בחזה.
‫בפעם הראשונה מאז שאימא וג'ודי עזבו,
‫הרגשתי משהו שלא היה כאב.
‫הרגשתי אמיצה.
‫אני רעבה.
‫בוקר טוב, מר קלרק. מה שלומך?
‫מה אני אגיד לך, ‫התעוררתי ואני לא בקבר.
‫זאת הבת שלי, גברת קאיה קלרק.
‫לכבוד לי להכיר אותך, גברת קאיה.
‫אל תעלב ממנה. ‫אמרתי לה להתרחק מכולם.
‫עולם מסוכן, אה?
‫כן, אבל הדיג מוצלח.
‫אני יכול לקבל שקית גרעיני תירס?
‫וקצת מה"ג'ים בים" הזה?
‫-ואולי תמלא לי דלק? ‫-בסדר.
‫מייבל.
‫תחכי לעודף שלנו, שמעת?
‫עוזרת לאבא שלך כשאימא שלך איננה, מה?
‫הרבה זמן לא ראיתי אותה.
‫היא עושה עבודות בבית.
‫גרעיני תירס זה לא מספיק.
‫טוב. בואי נראה.
‫אבא שלך השאיר פה שני דולר.
‫והחשבון הוא דולר וחצי.
‫אז כמה נשאר לדלק?
‫אל תדאגי לזה.
‫יש לי עוד שאלה אלייך.
‫את הולכת לבית-ספר, חמודה?
‫את יודעת שפרסמו בעיתון ‫את התפריט של בית הספר?
‫היום מגישים...
‫סטייק סאליסברי.
‫תוכלי לקבל ארוחה חמה ולהכיר כמה חברים.
‫הרבה ילדים הולכים לביה"ס יחפים.
‫אבל את תצטרכי חצאית.
‫תבקשי מאימא שלך.
‫בבקשה.
‫והעודף הוא 50 סנט.
‫ילדים!
‫צ'ייס אנדרוז, מה יש לך להגיד להגנתך?
‫סליחה, גברת פנסי.
‫לא ראינו אותך כי הילדה נתקעה לנו בדרך.
‫שלום לך.
‫אני חושב שטעית בדרך, גברתי הקטנה.
‫ביה"ס לא בכיוון ההוא?
‫-מלוכלכת. ‫-מגעילה.
‫זכותך המלאה להיות שם.
‫לכי לך לשם.
‫זה בסדר.
‫גברת קתרין דניאל קלרק,
‫את כבר יודעת לקרוא ולכתוב?
‫את יכולה לאיית לי "לא"?
‫מי זאת?
‫א-ל.
‫לכולנו לא יזיק לשנן, נכון?
‫את יכולה לשבת, מיס קתרין דניאל קלרק.
‫איפה היית, ביצנית?
‫איפה הכובע שלך, עכברית?
‫תירגעו, ילדות וילדים. ‫רק עוד שעה לארוחת צהריים.
‫בבקשה תשתדלו להתרכז בשיעור.
‫מי יכול להגיד לי מילה ‫שיש בה תנועה ארוכה?
‫-היא בטח חיה בבוץ. ‫-למישהי פה יש כינים.
‫מסריחה את החדר.
‫זה היה היום היחיד שלי בבית הספר.
‫החלטתי שעדיף לי ללמוד מהטבע.
‫היי, טייט.
‫אני צריך שתהיי זהירה פה. שמעת אותי?
‫את לא יכולה לסמוך על אף אחד.
‫תשמרי על עצמך.
‫בטח של אוח מקרין.
‫לזמן מה, אבא היה טוב אליי.
‫חשבתי שתוכלי להשתמש בזה ‫לנוצות שלך, ולקיני-ציפורים.
‫ולכל שאר הדברים שאת אוספת.
‫-תודה. ‫-כן.
‫-זה שלי מהצבא... ‫-דואר!
‫התרמיל הישן שלי מהצבא.
‫זה מאימא, זה מאימא!
‫זה הכתב של אימא!
‫אימא בחיים!
‫תני לי את זה.
‫מתי היא באה הביתה?
‫חכי.
‫מה היא כותבת?
‫לא!
‫שקט.
‫אבא!
‫אבא, תפסיק!
‫תפסיק! תפסיק! תפסיק!
‫שקט. שקט!
‫אימא.
‫עכשיו תקשיבי לי.
‫אי-לא תחזור.
‫את שומעת אותי?
‫זה לא נכון!
‫ואין מילה כזאת "אי-לא"!
‫הכלבה הזאת!
‫לא שווה כלום.
‫אבא התחיל לשרוף כל זכר לאימא.
‫כל הזבל שלך יעוף מהבית שלי.
‫ואז יום אחד...
‫הוא נעלם.
‫זה לא כאב כמו כשאימא עזבה.
‫אבל להיות לגמרי לבד ‫גרם לי להרגיש ריקנות מהדהדת.
‫והיה גם העניין הקטן שנקרא הישרדות.
‫לא ידעתי איך חיים בלי תירס.
‫שלום לך, גברת קאיה.
‫את רוצה משהו?
‫מר ג'מפין...
‫שמעתי שאתם קונים מולים.
‫יש לי פה קצת.
‫הם טריים?
‫אספתי אותם לפנות בוקר. ממש עכשיו.
‫אבא שלך שלח אותך עם זה?
‫אני אגיד לך מה.
‫אני אתן לך 50 סנט על שקית אחת,
‫ומיכל מלא דלק על השקית השנייה.
‫כמה שקיות תצטרך בשבוע?
‫אנחנו עושים פה הסכם?
‫אני קונה בערך 20 קילו, ‫כל יומיים שלושה.
‫אל תשכחי שגם אחרים מביאים לי.
‫אז אם תביאי כשכבר יש לי,
‫אני לא אצטרך.
‫מי שבא ראשון, מקבל ראשון. ‫אין דרך אחרת.
‫זה בסדר. תודה.
‫אפשר...?
‫כן, בטח.
‫את גדלה מהר, מה?
‫תעברי פה בשבוע הבא, ‫ואני אמדוד לך את הרגליים.
‫יש כמה זוגות במיכל התרומות לכנסייה, ‫שסתם צוברים אבק.
‫תודה, גברתי.
‫ברור.
‫ילדה מסכנה.
‫אימא שלה עזבה, ‫ועכשיו בטח גם אבא שלה.
‫מה?
‫אנחנו צריכים להיזהר, ‫ולא להתערב בעניינים של אחרים.
‫לא כתוב בתנ"ך, "תהיו זהירים".
‫"והמלך יענה ויאמר אליהם,
‫"אמן אומר אני לכם,
‫"מה שעשיתם לאחד מאחיי הקטנים,
‫"עשיתם לי."
‫בסדר, מייבל.
‫אל תגיד "צריך להיזהר".
‫בואי נראה.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫זה ממיס מייבל.
‫קתרין דניאל קלרק.
‫ממחוז ברקלי, צפון קרוליינה,
‫מואשמת ברצח מדרגה ראשונה,
‫של צ'ייס לורנס אנדרוז מברקלי קוב לשעבר.
‫בתיקים כאלה, המדינה רשאית ‫לבקש להטיל עונש מוות.
‫לדברי התביעה, זה מה שייעשה, ‫אם הנאשמת תימצא אשמה.
‫אשמה! כולנו יודעים שהיא אשמה.
‫היא אשמה.
‫נתחיל עכשיו בבחירת המושבעים.
‫המוזמנים בשתי השורות הראשונות...
‫יש אפשרות אחרת.
‫מה שנקרא עסקת טיעון.
‫זה אומר שאם את מוכנה לומר,
‫שעלית למגדל באותו לילה,
‫ונפגשת שם עם צ'ייס אנדרוז, ‫והיה ביניכם ריב,
‫וכתוצאה מתאונה מחרידה, ‫הוא נפל אחורה דרך הסבכה,
‫את תקבלי עשר שנים, ‫אבל תשתחררי אחרי שש.
‫לא.
‫אם נפסיד, נפסיד בגדול.
‫זה מאסר עולם, או הדבר השני.
‫מר מילטון, אני לא אגיד שום דבר ‫שמרמז על אשמה.
‫אני לא אלך לכלא.
‫בבקשה, תקראי לי טום.
‫ותבטיחי לי שתחשבי על זה.
‫אני חייבת לצאת מפה.
‫בדרך זאת או אחרת.
‫בין חצות לשתיים לפנות בוקר, ‫ב-30 באוקטובר...
‫הנאשמת פיתתה את צ'ייס אנדרוז ‫לבוא למגדל,
‫ודחפה אותו אל מותו.
‫ואז מחתה את עקבותיה ‫ואת טביעות אצבעותיה.
‫אתם תשמעו עכשיו שהיה לה זמן ‫והיה לה מניע.
‫אבל הכי חשוב...
‫היא ניחנה בחולשת האופי ‫שגרמה לה לרצוח את צ'ייס אנדרוז.
‫שמרי על קור רוח
‫גבירותיי ורבותיי.
‫התביעה מתכוונת להערים עליכם ‫הרבה מילים,
‫על גברת קתרין דניאל קלרק.
‫אבל אני מבקש מכם,
‫לבחון את הראיות שיש למדינה, ‫לגיבוי המילים האלו.
‫יתברר לכם שאין.
‫ויותר מזה, אתם תשמעו
‫שיש סיכוי טוב, ‫שאף אחד לא רצח את צ'ייס אנדרוז.
‫ושהנאשמת, גברת קלרק,
‫מוצאת את עצמה כאן, כי יותר קל ‫להטיל אשמה על מישהי מבחוץ,
‫מאשר להסתמך על עובדות.
‫כי למרות שהיא נולדה וגדלה
‫לא יותר מתשעה ק"מ מבית המשפט הזה,
‫גברת קלרק לא שייכת.
‫מצתים
‫גזרים
‫היי.
‫זה אני. טייט.
‫ברבור טונדרה.
‫איך אתה מבין בציפורים?
‫אימא שלי אהבה ציפורים.
‫אני לא יכולה לקרוא את הפתק שלך.
‫אמרתי רק שראיתי אותך ‫כמה פעמים כשיצאתי לדוג,
‫וחשבתי שאולי את צריכה זרעים,
‫ומצתים.
‫היה לי עודף. חשבתי שזה יחסוך לך ‫נסיעה העירה.
‫ואני לא יודע, חשבתי שתשמחי לנוצות.
‫אז בסדר.
‫טוב.
‫אני צריך ללכת, אז...
‫אני יכול ללמד אותך לקרוא.
‫וחשבתי שגם תלמדי כבר לכתוב.
‫כן.
‫טוב. אוקיי, אז נתחיל ב-'א'.
‫תציירי את הצורה הזאת.
‫אל תגיד לי.
‫כמעט.
‫אל תעזור לי.
‫ברור. יש לי את כל היום.
‫"יש אנשים..."
‫עלה
‫"שיכולים לחיות בלי יצירי הטבע
‫"פסיק,
‫"ויש כאלה שלא יכולים."
‫על זה אני מדבר, קאיה.
‫לעולם לא יהיה שוב רגע ‫שבו לא תדעי לקרוא. לעולם.
‫לא ידעתי שיש כל כך הרבה במילים.
‫לא בכל המילים.
‫נוכל לקרוא אצלי בבית לפעמים.
‫עברנו על כל הספרייה.
‫שלוש פעמים בשבוע, מהקיץ עד הסתיו.
‫קראנו איך צמחים וחיות ‫משתנים במשך הזמן,
‫להתאים את עצמם לשינוי התמידי.
‫ביולוגיה
‫איך הציפורים שרות בעיקר בשחר, ‫כי אוויר הבוקר הקריר והלח
‫נושא את שירתן ואת משמעותה רחוק יותר.
‫איך ישנם תאים שמתחלקים ‫והופכים לריאות וללב.
‫בעוד שאחרים נשארים תאי גזע,
‫למקרה שיזדקקו להם אחר כך.
‫חיפשתי בכל עולמות הביולוגיה,
‫הסבר לכך שאם עוזבת את צאצאיה.
‫תנ"ך
‫תיעוד משפחתי
‫מר ג'קסון הנרי קלרק
‫נישא למיס ג'וליאן מריה ז'אק,
‫12 ביוני 1933.
‫זה אומר שאלה הוריי.
‫מר ג'רמי אנדרו קלרק, שניים בינואר.
‫זה ג'ודי.
‫מר נאפייר מרפי קלרק.
‫גברת מרי הלן קלרק.
‫גברת קתרין דניאל קלרק.
‫אני מתגעגעת אליהם.
‫שכחתי כמה...
‫אני מרגישה שהם לא כאן.
‫אבל כרגע אני מרגישה שהם לא כאן.
‫לפעמים אני מרגישה שקופה...
‫אני לא יודעת אם אני בכלל כאן.
‫את כאן.
‫סליחה שאיחרתי.
‫קדימה. תעזור לי.
‫אני לא מקשיב לרכילויות.
‫אבל יש שמועה שמסתובבת,
‫שיש לך משהו עם ילדת הביצה ההיא.
‫אתה יודע שאתה יכול להגיד לי הכל.
‫-היא החברה שלך? ‫-היא חברה שלי.
‫אני מביא לה ספרים. כולם פה רעים אליה.
‫היא לא יכולה ללכת לבי"ס.
‫אין לה משפחה.
‫היי. בחייך.
‫אל תתעצבן.
‫זה התפקיד שלי להגיד את הדברים ‫שאנחנו לא אוהבים לדבר עליהם,
‫ואני לא יכול לתת לך הרבה דברים ‫שאבות אחרים נותנים לבנים שלהם.
‫אז אני מבקש.
‫תהיה זהיר.
‫עבדת כל כך קשה בשביל ‫החלום שלך ללמוד בצ'אפל היל...
‫החיים יכולים להשתנות בשנייה.
‫אתה מבין את זה?
‫כן.
‫עכשיו תגביר את המוזיקה שלי.
‫זה פוצ'יני, למקרה שתהית.
‫בחורה צעירה שחיה ככה לבדה, ‫אתה לא חושב שזה לא מוסרי?
‫לא, אדוני, אני לא... לא חושב.
‫לא מספיק. תשאל את אשתי.
‫יש כמה בתים טובים ‫שמרחיקים נערות צעירות מצרות.
‫אומרים שהיא באה הנה מדי פעם.
‫אני רואה אותה מדי פעם.
‫היא לא לבד. אבא שלה איתה.
‫לא ראיתי אף אחד ‫בכל הפעמים שעברתי שם.
‫מתי היא באה בדרך כלל?
‫תמיד בהפתעה. כשהיא עוגנת פה.
‫תגיד לה להתקשר אליי ‫בפעם הבאה שהיא תבוא.
‫אין לך שום סיבה לשקר לי, נכון, "בוי"?
‫שום סיבה, אדוני.
‫אנחנו צריכים להיפגש במקום אחר.
‫היי, קאיה, טוב לראות אותך.
‫האנשים מהסעד באו עוד פעם.
‫הם יגררו אותי כמו דג לאיזה בית מחסה.
‫זה מנומס להגיד שלום לאנשים.
‫אולי בית מחסה זה לא הדבר הכי גרוע.
‫מה?
‫לא, לא. יהיה לך מישהו ‫שיבשל לך ארוחות חמות.
‫-מיטה אמיתית. ‫-יש לי מיטה אמיתית.
‫ואי'מצב שאני עוזבת את הביצה ‫בשביל לגור עם סתם זרים.
‫אומרים "אין מצב".
‫ואת לא יכולה לחיות לנצח לבד בביצה.
‫תראה שכן.
‫בסדר.
‫טייט?
‫אני...
‫אני מעריכה את זה שלימדת אותי לקרוא,
‫וכל הדברים שנתת לי. אבל...
‫למה אתה עושה את זה?
‫אין לך חברה או משהו?
‫לפעמים יש לי.
‫לפעמים?
‫הייתה לי.
‫אבל עכשיו לא...
‫אין לי. אז...
‫טוב.
‫ראיתי אותך על הסירה של אבא שלך.
‫הוא נראה נחמד, אבא שלך.
‫כן. הוא נחמד.
‫אתה לא מדבר על אימא שלך.
‫איך היא הייתה?
‫אתה לא חייב לענות.
‫אימא שלי ואחותי הקטנה ‫נהרגו בתאונת רכב.
‫באשוויל.
‫לאחותי הקטנה קראו קארי אן.
‫זה היה...
‫מה, טייט?
‫אתה יכול להגיד לי הכל.
‫אני חושב שהן נסעו לאשוויל ‫לקנות לי מתנה ליומולדת.
‫היו אופניים שרציתי, ו...
‫וב"ווסטרן אוטו" לא היו כאלה, אז...
‫אני חושב שהן נסעו לאשוויל ‫לקנות לי את האופניים.
‫ואני אפילו לא זוכר מאיזה סוג הם היו.
‫זאת לא הייתה אשמתך.
‫אוי, אלוהים!
‫אני החברה שלך עכשיו?
‫את רוצה להיות?
‫אני מבינה בנוצות.
‫בטוח ששאר הבנות לא מבינות בנוצות.
‫אז טוב.
‫אף פעם לא הייתי פה.
‫יהיה שווה. את תראי.
‫יום הולדת שמח, קאיה.
‫איך ידעת שיש לי יום הולדת?
‫קראתי את זה בתנ"ך שלך.
‫ידעת שיש לך יום הולדת היום?
‫אין לי לוח שנה.
‫לא את השם שלי.
‫-אל תחתוך את השם שלי. ‫-כן, גברתי.
‫טעים, נכון?
‫מה זה?
‫הנה הם באים.
‫וואו!
‫אווזי השלג.
‫קאיה.
‫קאיה, תסתכלי אליי.
‫קאיה.
‫קאיה, אני מצטער.
‫אני מצטער.
‫לא, טייט. אני רוצה.
‫למה לא?
‫כי...
‫את חשובה לי יותר מדי.
‫תקשיבי, קאיה, אני רוצה אותך ‫יותר מהכל, אבל...
‫אני לא יכול להינזק כל כך בקלות.
‫לך זה יותר מסוכן. את מבינה?
‫הסתיו הפך לחורף.
‫החורף לאביב.
‫הדבר הקבוע היחיד בטבע הוא השינוי.
‫אבא, התקבלתי!
‫למה אתה שקט?
‫את יודעת שאני עוזב בקרוב.
‫לקולג'.
‫דיברת על זה.
‫מתי?
‫לא ממש עכשיו.
‫בקרוב.
‫קיבלתי עבודה במעבדה לביולוגיה.
‫משבוע הבא.
‫תישאר פה.
‫ומה יהיה לי לעשות?
‫אין לי פה עבודה.
‫ואני לא רוצה להיות חסילונאי ‫כמו אבא שלי.
‫יהיה לי תואר ואני אהיה משהו. ‫גם את יכולה.
‫מה אתה רוצה שאני אהיה?
‫לא לזה התכוונתי.
‫אתה לעולם לא תחזור.
‫כן, אני אחזור.
‫אני לא אעזוב אותך, קאיה. ‫אני אחזור אלייך.
‫קאיה! קאיה, עצרי!
‫את לא יכולה לברוח מכל בעיה!
‫עוד לילה אחד.
‫מה זה?
‫רשימה של הוצאות ספרים.
‫לכל הציורים והרשימות שלך.
‫לא קיים שום דבר שדומה לזה.
‫יש פה מספיק לספר שלם.
‫להרבה ספרים.
‫ולא תצטרכי לעזוב את הבית.
‫תוכלי לשלוח את הדוגמאות שלך למו"ל.
‫להרוויח קצת כסף.
‫בטח לא הרבה, אבל...
‫אולי לא תצטרכי לאסוף מולים ‫כל החיים שלך.
‫תנסי, קאיה.
‫במה זה יכול להזיק?
‫אתה תשכח אותי.
‫כשתהיה עסוק עם כל הדברים בקולג'.
‫וכל הבחורות היפות.
‫אני לעולם לא אשכח אותך, קאיה.
‫לעולם.
‫אני אחזור עוד חודש, אני מבטיח.
‫ליום העצמאות, אוקיי?
‫אני אחזור ממש מהר.
‫ניפגש בחוף שלך ונראה את הזיקוקים ביחד.
‫תכתבי למו"לים, בסדר?
‫להתראות, קאיה.
‫להתראות, טייט.
‫עופות ים מהחוף המזרחי.
‫ואתה הכוכב, ביג רד.
‫4 ביולי, 1962
‫לא.
‫לא, טייט.
‫לא, לא.
‫לא.
‫טייט והחיים והאהבה, ‫כולם נראו אותו הדבר.
‫כולם נעלמו.
‫ואז...
‫בכל פעם שנתקלתי במכשול ונפלתי,
‫הביצה תפסה אותי.
‫וברגע מסוים, לבסוף, ‫כאבי הלב חלחלו פנימה.
‫כמו מים לחול.
‫עדיין שם, אבל עמוק.
‫לא היו עקבות רגליים ‫סביב הגופה או במגדל.
‫וגם לא טביעות אצבעות טריות.
‫גם לא על הסבכה, שמישהו פתח.
‫כל זה הצביע על כך שמישהו השמיד ראיות.
‫אין לי יותר שאלות.
‫העד לרשותך.
‫שריף, אני מעביר אליך ‫את מועדי הגאות והשפל
‫ב-29 באוקטובר בלילה ‫וב-30 באוקטובר לפנות בוקר.
‫תוכל לראות לפי הטבלה, ‫שהשפל היה בסביבות חצות.
‫כך שבזמן שצ'ייס אנדרוז הגיע למגדל,
‫ועלה במדרגות, הוא היה ‫משאיר עקבות בבוץ הרטוב.
‫ואז, כשהמים עלו, העקבות היו נמחקים.
‫אתה מסכים איתי שזה אפשרי?
‫טוב...
‫ואז גם תסכים איתי שאם היו איתו חברים,
‫גם העקבות שלהם היו נשטפים.
‫בנסיבות האלו,
‫היעדר העקבות כשלעצמו,
‫אינו מצביע על רצח.
‫נכון?
‫שריף?
‫היעדר העקבות כשלעצמו ‫אינו מעיד על מעשה פשע.
‫כמו כן אמרת בעדותך ‫שלא נמצאו טביעות אצבעות
‫בשום מקום במגדל התצפית, ‫כולל על הסבכה הפתוחה.
‫מה שהוביל אותך למסקנה ‫שמישהו בוודאי פתח את הסבכה,
‫וניגב אחר כך את טביעות אצבעותיו.
‫נכון.
‫למעשה, האם נכון
‫שהסבכות האלו הושארו פתוחות ‫לעיתים קרובות, מה שנחשב מסוכן,
‫עד כדי כך שהמשרד שלך הוציא בקשה בכתב
‫לרשות היערות הלאומית, ‫לדאוג לתיקון המצב,
‫ב-18 ביולי בשנה שעברה?
‫זהו העתק של הבקשה.
‫מי כתב את זה, שריף?
‫אני בעצמי.
‫אתה מוכן לקרוא בפני בית המשפט ‫את המשפט האחרון במסמך,
‫ששלחת לרשות היערות?
‫רק את המשפט האחרון.
‫"אני חייב לחזור ולומר,
‫"הסבכות מאוד מסוכנות, ‫ואם המצב לא יטופל...
‫"ואם המצב לא יטופל, ‫אנחנו צפויים לפציעות חמורות או מוות."
‫תודה, שריף.
‫מישהו מצלם סביב הבית שלי.
‫מה הם רוצים לדעתכם?
‫קבלני קרקעות.
‫הם משוטטים בכל אזור הביצה ‫בשבועות האחרונים,
‫רוצים לייבש את השטח הבוצי ‫ולבנות בתי מלון.
‫כן, ראיתי אותם בשנה שעברה.
‫כורתים אלונים וחופרים תעלות.
‫הם רוצים את הבית שלי?
‫אולי לא את הבית, אבל בטוח ‫שהם יציעו לך בוכטה על השטח.
‫ג'מפין.
‫מה רע שקאיה תקבל קצת כסף?
‫האדמה בבעלותך, נכון? וגם הבית?
‫זה מה שאבא אמר.
‫תצטרכי הוכחה.
‫שטר בעלות.
‫היי.
‫סליחה שהבהלתי אותך. ‫אני יכול לעזור לך לסחוב?
‫אני מסתדרת.
‫בבקשה, תני לי לקחת את זה.
‫אני צ'ייס אנדרוז.
‫קוראים לך קאיה, נכון?
‫שם יפה. מוצא חן בעיניי.
‫שונה אבל יפה.
‫זה שלך.
‫את רוצה שניסע ביום ראשון ‫לפיקניק בסירה שלי?
‫אוקיי.
‫נצא ב-12 מ"פוינט ביץ'".
‫מתאים לך?
‫טוב, בסדר. אז נתראה, קאיה.
‫מר נאפייר קלרק קנה את השטח ב-1897.
‫כן, זה סבא שלי.
‫כן, גברתי.
‫והשטח מעולם לא נמכר, אז כן. ‫אני מניח שהוא שייך לך.
‫אבל מסתבר שאת חייבת מיסי עבר, ‫כדי שהוא יישאר שלך.
‫למעשה, גברתי, בהתאם לחוק,
‫כל מי שיבוא וישלם את מיסי העבר, ‫הוא הבעלים של השטח,
‫גם אם אין לו שטר בעלות.
‫אז כמה זה?
‫נראה לי בערך...
‫שמונה מאות דולר סך הכל.
‫חמש שנים.
‫עברו חמש שנים מאז שטייט ‫הראה לי את המסלול הזה.
‫אדון או גברת נכבדים.
‫אני שולחת לכם את הדפים הנ"ל ‫על בעלי הקונכיות של ביצות קרוליינה,
‫לשיקולכם.
‫חמש שנים כדי שהלב שלי ‫יפתח שוב את הקונכייה שלו.
‫איך ההרגשה להתחמם בשמש ‫עם גאון מוזיקלי?
‫היי, תראי.
‫זאת צדפה מעוטרת.
‫פיקאן אורנטוס.
‫בסדר.
‫נדיר למצוא פה את הזן הזה.
‫באמת?
‫כן. הזן הזה שוכן בעיקר ‫באזורים יותר דרומיים.
‫כי המים האלה קרים מדי בשבילם.
‫מה?
‫לא, פשוט,
‫ילדת הביצה יודעת ‫שמות לטיניים של צדפות,
‫ואיפה הם מתגוררים ולמה, ‫בשם אלוהים.
‫קחי. תשמרי אותה.
‫תודה.
‫את בחורה מיוחדת, מה?
‫אתה חושב שאני נחותה. ‫אבל אני שווה יותר מסתם פיקניק.
‫אוי, לא, קאיה. בחייך.
‫אני מצטער. נו, באמת. ‫אף פעם לא חשבתי שאת נחותה.
‫בבקשה. אני מצטער. ‫אני אבין אם את רוצה ללכת.
‫אבל זה רחוק מדי.
‫אני יכול לכפר על זה?
‫בבקשה, אני יכול לכפר על זה?
‫אף פעם לא היית במגדל התצפית?
‫אני בא הנה כל פעם שהמשפחה שלי ‫מנדנדת לי יותר מדי.
‫דרך נהדרת לראות מלמעלה ‫את כל אזור הביצה.
‫מה?
‫את יכולה להגיד לי. אני לא אצחק עלייך.
‫זה כאילו יש לך חבר כל החיים ‫אבל אף פעם לא ראית את הפנים שלו.
‫עכשיו אני רואה.
‫הבית שלך שם, נכון?
‫קחי אותי לשם.
‫זה רחוק.
‫היי, אני אוהב רחוק.
‫לא אכפת לי איך הוא נראה, ‫אם זה מה שמדאיג אותך.
‫זה פה?
‫כמה זמן את גרה פה לבדך?
‫עשר שנים בערך.
‫מגניב.
‫לגור פה בלי הורים שאומרים לך מה לעשות?
‫באמת שאין מה לראות בפנים.
‫וואו, מה יש לך שם בכניסה?
‫מה?
‫שום דבר.
‫מה זה כל זה?
‫שום דבר.
‫את כותבת ספר או משהו?
‫סוג של.
‫זה נראה ממש כמו מאנציקלופדיה.
‫את ממש הדבר האמיתי, אה?
‫אוי.
‫יש לך משאבת מים.
‫לא הייתי מוכנה לאורחים.
‫היי, אל תדאגי.
‫אני לא מכיר אף אחד שהיה יכול ‫לחיות ככה לבד.
‫רוב החבר'ה היו פוחדים מדי.
‫מה אתה רוצה ממני?
‫אוקיי. אני ממש מצטער ‫שהתנפלתי עלייך ככה.
‫אני רוצה להכיר אותך יותר טוב. בסדר?
‫אני חושב שאת מהממת.
‫באמת. אני חושב שאת חופשיה ‫כמו הרוח ופקחית כמו שד.
‫אבל אני לא אעשה שום דבר אלא אם תרצי.
‫איך זה נשמע לך?
‫זה בסדר.
‫טוב.
‫אני לא יודעת איך בדיוק ‫הרגשתי כלפי צ'ייס.
‫אבל כבר לא הייתי בודדה.
‫זה הספיק כנראה.
‫זה לספר שלך?
‫כן.
‫ממילא, מי יודע ‫אם מישהו בכלל יקרא אותו.
‫אני אקרא אותו.
‫הביצה הייתה הסוד שלנו.
‫תספר לי על החברים שלך.
‫אין לי ממש חברים.
‫תמיד נראה לי שאתה נהנה ‫כשאתה איתם.
‫את מרגלת אחריי?
‫מוזר. אבא שלי אמר לי פעם,
‫הוא שתה משהו ורב עם אימא שלי.
‫הוא אמר שאם החברים שלי היו ממש ‫מכירים אותי, הם לא היו חברים שלי.
‫כן, אני לא יודע אם מישהו ‫באמת מכיר אותי,
‫זה מה שאני אומר כנראה.
‫מעניין למה השמים כחולים.
‫גלים כחולים וסגולים מאור השמש,
‫ניתזים מחלקיקי הגז ‫באטמוספירה ונפוצים לכל עבר.
‫זה בסדר אם אני...
‫אנשק אותך עכשיו?
‫בוא נתייחס לסיבי הצמר שנמצאו ‫על הז'קט של צ'ייס אנדרוז,
‫בלילה שהוא מת.
‫השווית את הדגימות האלו ‫לכובע הסקי הזה? מוצג 'ג'.
‫כן. הסיבים מהכובע תואמים ‫לאלה שנמצאו על הז'קט.
‫ואיפה נמצא הכובע?
‫בביתה של מיס קלרק.
‫האם זה אפשרי, דוקטור,
‫לקבוע כמה זמן היו הסיבים האלה ‫על הז'קט?
‫לא. רק מנין הם. לא ממתי.
‫ואם מישהו חבש אותו לעיתים קרובות,
‫יש אפשרות שהסיבים האלה יהיו ‫בשיער ובבגדים שלו?
‫כן, אני משער שכן.
‫אז תסכים איתי שבכל זמן במהלך השנים,
‫שהנאשמת הכירה את צ'ייס אנדרוז,
‫הסיבים האלה יכלו לעבור לז'קט של צ'ייס?
‫ככל שאני מבין, כן.
‫בכל פעם שהם נפגשו.
‫כן.
‫"גברת קלרק היקרה. ‫החומר ששלחת לנו הקסים אותנו.
‫"אם אכן, כפי שאמרת, ‫החומרים שלך מוכנים,
‫"אנחנו מקווים לעריכה ‫ופרסום מהירים ביותר."
‫היי. את מסתכלת עכשיו ‫על המנהל החדש של "ווסטרן אוטו".
‫אוי, צ'ייס.
‫-חדשות נהדרות. ‫-כן. בואי נחגוג.
‫אז הם ישלמו לך על הציורים האלה?
‫כן.
‫רק אל תעופי על עצמך.
‫זה לא יקרה.
‫קאיה, אני יודע שאנשים אכזבו אותך.
‫ואני מצטער על זה.
‫המשפחה שלך שעזבה אותך,
‫אלוהים, המשפחה שלי ממש מטרד, ‫אבל לא הייתי עומד בזה.
‫אבל אני רוצה שתדעי שאני אדאג לך.
‫עכשיו כשקידמו אותי, אני אוכל ‫לקנות לך בית יפה כשנתחתן.
‫-נתחתן? ‫-כן.
‫בית עם שתי קומות על החוף ‫עם מרפסת מסביב.
‫כן.
‫מה עם ההורים שלך?
‫סיפרת להם עליי?
‫מה שאת חייבת להבין בקשר להורים שלי,
‫זה שאם אני אגיד שבחרתי בך, ‫מבחינתם, זהו זה.
‫הם יתאהבו בך ברגע שהם יכירו אותך.
‫בואי אליי.
‫דרך אגב, אני חייב לנסוע ‫בעוד כמה ימים לאשוויל,
‫לקנות סחורות לחנות של אבא שלי.
‫חשבתי שאולי תבואי איתי.
‫לחגוג את הספר שלך והכל.
‫יהיו הרבה אנשים.
‫זה לא חשוב. את תהיי איתי. ‫אני יודע הכל.
‫לא תצטרכי לדבר עם אף אחד, ‫אם לא תרצי.
‫בואי. אם אנחנו מתחתנים ‫את צריכה לצאת קצת לעולם.
‫לפרוש את הכנפיים הגדולות שלך.
‫בואי, יהיה כיף.
‫זאת משימה של יומיים, אז נישאר ללילה.
‫מדהים, אה?
‫מלון
‫היי, זאת הרפתקה. בואי.
‫תרגישי יותר טוב אחר כך...
‫ככל שתעשי את זה יותר.
‫היי. אני לא רוצה לאבד אותך.
‫כן?
‫כן.
‫אני חושב על זה הרבה.
‫מתחמק בלילה לראות אותך.
‫את ילדת הביצה שלי.
‫"אף אחד לא יודע ‫אף אחד לא רואה
‫"אף אחד לא יודע מלבדי"
‫היי, את לא צריכה להוכיח את עצמך ‫לאף אחד יותר. את מבינה?
‫יש לך אותי ואני אוהב אותך.
‫הכנתי לך משהו.
‫זה היה צדף יחיד,
‫תלוי על רצועת עור לא מעובד, ‫עם קשר חזק, והוא חסר.
‫אז מה שאת אומרת בעצם...
‫שהשרשרת עם הצדף ‫שצ'ייס ענד כל יום,
‫לא נמצאה בין הדברים האלה,
‫שהשוטרים לקחו מגופתו ‫ביום שהיא נמצאה.
‫אני מדייק?
‫לדעתי זה חשוב.
‫כן.
‫השרשרת הייתה עליו באותו ערב ‫שהוא אכל איתנו.
‫והיא נעלמה מגופתו.
‫ואני אומרת שהוא אף פעם ‫לא הוריד אותה.
‫מי שהרג אותו לקח אותה.
‫התנגדות, כבודו. זאת השערה.
‫ההתנגדות התקבלה.
‫חבר המושבעים.
‫תתעלמו מההערה האחרונה של גברת אנדרוז.
‫גברת אנדרוז.
‫מתי צ'ייס קיבל את השרשרת הזאת?
‫ילדת הביצה הזאת נתנה לו אותה. ‫מיס קלרק.
‫אף פעם לא ידעתי את השם שלה, ‫או אם בכלל היה לה.
‫אני לא מבינה למה צ'ייס...
‫אבל אני אומרת,
‫שהיא היחידה שהייתה לה סיבה ‫לקחת את זה.
‫גברת אנדרוז...
‫האם צ'ייס ומיס קלרק היו בקשר רומנטי?
‫אפשר להגיד.
‫ראיתי אותו מתגנב בלילות.
‫כששאלתי אותו בסוף לאן הוא הולך, ‫הוא אמר לי את האמת.
‫וחשבתי לעצמי,
‫מה אנשים יגידו?
‫איזו טיפשה הייתי ‫שזה מה שהדאיג אותי, מול...
‫אבל הוא אמר לי שהוא נפרד ממנה.
‫היא ידעה שהוא לא יהיה שלה יותר.
‫אז היא הרגה אותו, ‫ולקחה את השרשרת המכוערת שלה!
‫התנגדות, כבודו.
‫-התקבלה. ‫-אין לי יותר שאלות.
‫גברת אנדרוז, אני משתתף בצערך.
‫עם כל הכבוד,
‫את מודעת לעובדה שנערך חיפוש מקיף ‫בביתה של מיס קלרק.
‫ושהמשטרה לא מצאה שם את השרשרת.
‫-הם מצאו אותה? ‫-לא.
‫הנה, הצלחתי.
‫כמעט הפלת אותי למים.
‫סתם ניסית להשוויץ.
‫איך ילדת הביצה במיטה? היא חיה?
‫פראית כמו חתולת בר ‫ושווה את כל הכסף על הדלק.
‫-תגיד לי שהעיניים שלה זוהרות. ‫-רק בשבילי.
‫היי, אל תדבר עליה ככה.
‫מה אמרת?
‫אמרתי אל תדבר עליה ככה.
‫אוי, הבחור מהקולג'.
‫הוא לימד את ילדת הביצה את האלף-בית.
‫אתה בזבוז זמן בשבילה.
‫קדימה, קולג' בוי. מה תעשה?
‫קדימה, אתה קשוח, נכון?
‫קדימה, בוא נעשה משהו. ‫אתה רוצה להרביץ לי?
‫היי, תרגיעו. מספיק.
‫תרגיעו לפני שמישהו ייפגע.
‫יש דרכים יותר טובות.
‫היי, קאיה.
‫מה לעזאזל, קאיה?
‫חכי, קאיה. בבקשה. אני רק רוצה לדבר.
‫תסתלק מהלגונה שלי, קריפ עלוב מטונף!
‫אני רק רוצה לדבר איתך!
‫לא אכפת לי מה אתה רוצה!
‫אני לא רוצה לראות אותך יותר. לעולם.
‫קאיה, אני צריך לדבר איתך על צ'ייס.
‫על צ'ייס? ‫-הוא לא מספיק טוב בשבילך.
‫אתה זה שעזב אותי.
‫שלא חזר בזמן שהבטחת.
‫שלא חזר בכלל.
‫אפילו לא כתבת לי הסבר, ‫או אפילו אם אתה חי או מת.
‫פשוט נעלמת.
‫אני יודע. ואני כל כך מצטער. ‫אין לך מושג כמה.
‫לא היית מספיק גבר לעמוד מולי.
‫את צודקת, קאיה.
‫כל מה שאת אומרת נכון.
‫זה היה הדבר הכי גרוע שעשיתי אי פעם.
‫הכי גרוע שאני אעשה בחיים שלי.
‫ידעתי כמה זה יפגע בך ‫ובאמת לא יכולתי לעמוד בפנייך.
‫חשבתי שלא תוכלי לעזוב ‫את אזור הביצה...
‫ולחיות בעולם אחר כלשהו.
‫חשבתי שאני צריך לבחור ‫בינך ובין כל הדברים האחרים.
‫אבל האמת, קאיה, ‫כל הדברים שנראו לי חשובים,
‫המלגה, המענקים, העבודות, ‫לשום דבר אין חשיבות בלעדייך.
‫כל כך טעיתי.
‫שנים הצטערתי.
‫ואני אצטער עד סוף חיי.
‫תראי...
‫הבאתי לך משהו.
‫את יודעת שאני עובד במעבדה קרוב לעיר.
‫ואת תאהבי את זה, קאיה.
‫אני חוקר את כל זה תחת מיקרוסקופ.
‫אז אני פה עכשיו.
‫חזרתי לתמיד.
‫קאיה, אני אעשה הכל כדי...
‫כל כך הרבה דברים הייתי עושה אחרת.
‫מה אתה רוצה עכשיו, טייט?
‫יש דרך בעולם שתוכלי לסלוח לי, קאיה?
‫בבקשה?
‫אני לא יודעת איך.
‫קאיה, אני בטוח שהיית אומרת לי,
‫אילו ידעת על מישהו אחר ‫שהייתה לו סיבה לפגוע בצ'ייס אנדרוז.
‫טוב, אז בסדר.
‫תנסי לנוח קצת.
‫פיגלי וויגלי
‫היי, מה את עושה בעיר?
‫קיבלתי חדשות טובות מהמו"ל שלי, ‫אז חשבתי שנחגוג.
‫התכוונתי להכין... ‫-הנה הוא.
‫קאיה, את מכירה את בריאן, טינה, פרל.
‫-אתם מכירים את קאיה. ‫-בטח. ילדת הביצה.
‫נעים מאוד, קאיה.
‫אני הארוסה של צ'ייס.
‫טוב, אז נתראה בסביבה, קאיה.
‫קאיה!
‫היי, קאיה, אני יכול להסביר.
‫את שם?
‫היי, אני רק רוצה לדבר.
‫קאיה!
‫אני יודע שאת פה, לעזאזל.
‫קאיה!
‫אני אצטרך לעבור את החיים לבד.
‫ידעתי את זה.
‫ידעתי הרבה זמן.
‫אנשים לא נשארים.
‫בעלי קונכיות מביצת קרוליינה
‫"גברת קלרק היקרה,
‫"מצ"ב העותק הסופי של הספר היפהפה שלך.
‫"כולל תשלום המקדמה, ‫והתמלוגים שלבטח יגיעו."
‫סך של 5,000 דולר
‫"בחודש הבא, אשתתף בכנס בגרינוויל,
‫ואשמח אם תצטרפי אלינו ‫ונחגוג את ההישג הנהדר שלך."
‫מר הכל יהיה בסדר
‫"שטר בעלות מלאה על שם קתרין דניאל קלרק
‫"על שטח של 1,200 מטר ‫שכולל לגונות, ביצת חוף,
‫"יערות אלון וחוף.
‫"בקטגוריית שטח לא מעובד: ‫אזור ביצתי".
‫ג'ודי?
‫אני מסתובב לי באשוויל, ‫ורואה את הספר שלך בחנות.
‫קתרין דניאל קלרק.
‫וליבי פשוט נשבר וקפץ משמחה בו זמנית.
‫ידעתי שאני חייב למצוא אותך.
‫לא חשבתי שעדיין תהיי פה.
‫מה עם כל האחרים?
‫אני לא יודע כלום על מרפ, מינדי ומיסי.
‫לא הייתי מזהה אותם ‫אם הייתי נתקל בהם ברחוב.
‫מה עם אימא?
‫אימא נפטרה, קאיה.
‫לאימא הייתה אחות, רוזמרי.
‫והיא מצאה אותי בצבא וסיפרה לי מה קרה.
‫היא הופיעה אצלה בדלת ‫עם נעלי התנין שלה.
‫רוזמרי אמרה שהיא לא דיברה חודשים.
‫ואז, אחרי שנה, היא נזכרה שיש לה ילדים.
‫רוזמרי עזרה לה לכתוב לאבא, ‫לשאול אם היא יכולה לבוא לקחת אותנו.
‫והוא אמר לה שלא תעז לעולם ‫ליצור איתנו קשר,
‫כי אחרת הוא יפוצץ אותנו במכות.
‫כן, נשמע כמו אבא.
‫היא חסכה לעורכי דין והכל, אבל...
‫אז היא חלתה. סרטן הדם.
‫היא ניסתה, אבל...
‫לא היה לה סיכוי.
‫אני חיכיתי...
‫כל הזמן הזה, שהיא תופיע במורד השביל.
‫כל החיים שלך חיית בלי משפחה,
‫ואני לא יכול להחזיר לך את זה.
‫אבל הייתי רוצה לבקר אותך ‫ולבוא הנה כמה שאוכל.
‫כן, אני אשמח.
‫בעלי קונכיות מביצת קרוליינה
‫לילד הנוצות, תודה.
‫מילדת הביצה.
‫מייבל תהיה כל כך גאה.
‫רק עוד דבר אחד.
‫טייט
‫אני אוודא שהוא יקבל את זה.
‫תודה, ג'מפין.
‫מה שלומכם?
‫חפיסה מהכי טובות שלך, אדוני. ‫וגם גפרורים.
‫-אין בעיה. ‫-"אין בעיה".
‫קאיה קלרק.
‫מיס קתרין דניאל קלרק.
‫כתבת ספר. בואי הנה.
‫חכי, חכי, חכי. אני רוצה לדבר איתך.
‫אל תהיי ככה, בחייך.
‫עזוב אותי.
‫ילדת הביצה חושבת עכשיו ‫שאתה לא ברמה שלה.
‫שתוק!
‫בבקשה, אדוני. על חשבון הבית.
‫חשבתי שאני אמצא אותך פה.
‫אמרתי לך להניח לי.
‫לא, אני יודע. תקשיבי. ‫רציתי להגיד שאני מצטער. באמת.
‫אני מרגיש רע עם מה שקרה.
‫"עם מה שקרה"?
‫אתה מתכוון...
‫שהיית מאורס כל התקופה שהיינו יחד?
‫שהסתבר ששיקרת לכולם.
‫יש דברים שאני חייב לעשות. ‫גם אם אני לא רוצה.
‫הייתי חייב להתחתן עם מישהי ‫כמו פרל. הייתי חייב.
‫אבל אותך אני באמת רוצה.
‫את מכירה מישהו ‫שלא היה מנסה לשנות אותך?
‫לתקן אותך?
‫אני אף פעם לא ניסיתי.
‫לא, לא. חכי. אני צריך אותך. ממש.
‫אל תשאירי אותי פה לבד.
‫אף אחד אחר לא מכיר אותי.
‫אני מרחמת עליך.
‫אבל אני לא רוצה שום קשר עם זה.
‫יותר פראית מאי פעם.
‫אני יודע שאת גם רוצה.
‫-תפסיק! ‫-אני יודע שאת רוצה גם.
‫את שלי, קאיה. את שייכת לי. ‫הפעם אני לא מוותר עלייך.
‫תעזוב אותי, מנוול!
‫אם עוד פעם תטריד אותי, אני אהרוג אותך!
‫היא ממש צעקה את זה, אדוני.
‫שמעתי רעשים והתקרבתי, ‫לראות אם מישהו בצרה.
‫וראיתי אותה.
‫ואתה מזהה את האישה?
‫האם היא נמצאת בבית המשפט?
‫זאת ששם. הנאשמת.
‫זאת שהאנשים קוראים לה ילדת הביצה.
‫סוף סוף הבנתי למה אימא ‫הייתה חייבת לעזוב.
‫ועוד דבר שלמדתי מאבא.
‫הגברים האלה חייבים לתת ‫את המכה האחרונה.
‫לחיות בבידוד זה דבר אחד.
‫לחיות בפחד תמידי, ‫זה כבר דבר אחר לגמרי.
‫אני לעולם לא אחיה ככה.
‫חיים שהם חשש תמידי מהאגרוף הבא.
‫טייט, אתה לא יכול להיות כאן.
‫רק רציתי לבדוק מה איתך. ‫ג'מפין לא ראה אותך מאז...
‫לא עכשיו.
‫קאיה, מה קרה לך בפנים?
‫זה צ'ייס? תגידי לי. הוא עשה את זה?
‫אל תתערב בזה.
‫הבן זונה הזה.
‫טייט, אני צריכה שתלך.
‫קאיה.
‫התכוונתי לנסוע לגרינוויל בשבוע הבא.
‫לפגוש סוף סוף את המו"לים שלי.
‫לדבר על הספר הבא.
‫הרגשתי מספיק אמיצה.
‫את עדיין יכולה לנסוע.
‫כשאני נראית ככה?
‫אל תתני לו להרוס לך את זה.
‫סעי לגרינוויל.
‫אוקיי? יש אוטובוס.
‫זה קל. לג'מפין יש לו"ז.
‫תני להם לשכן אותך במלון נחמד.
‫ותאכלי במסעדה אוכל שלא את בישלת.
‫תישארי שבוע אם זה יתאפשר.
‫ואני אבוא לבקר אותך כשתחזרי, אוקיי?
‫לשמוע איך היה לך עם המו"לים.
‫בסדר.
‫היי, קר לך?
‫אני בסדר. אני לא צריכה שתטפל בי.
‫אני יודע, רק קחי את הכובע שלי.
‫-אני לא צריכה את עזרתך. ‫-קחי אותו.
‫את רוצה להגיד לי מה קרה לעין שלך?
‫אני צריכה את הלו"ז של האוטובוס.
‫יש לך העתק, נכון?
‫זה הצ'ייס הזה, נכון?
‫קאיה, תסתכלי אליי.
‫ועכשיו תגידי לי מה הוא עשה.
‫אני לא מסוגלת להגיד את זה.
‫זה כבר עבר.
‫אני רק רוצה שזה יצא מהחיים שלי.
‫ואיך את יודעת שהוא לא יבוא עוד פעם?
‫את לגמרי לבדך שם.
‫ג'מפין, בבקשה.
‫אל תספר לאף אחד.
‫אתה יודע איך זה.
‫הם יגררו אותי למשרד השריף,
‫ויכריחו אותי לתאר את זה ‫לחבורה של גברים.
‫ואז יכתבו בעיתונים ‫שמאשימים אותי בזנות.
‫או שאני מנסה לסחוט כסף מההורים שלו.
‫אוקיי? הם לא יעשו כלום.
‫את צודקת, קאיה.
‫ואני לא אעשה שום דבר שיחמיר את המצב.
‫אבל תגידי לי מתי את הולכת ‫ומתי את חוזרת.
‫שמעת?
‫אני צריך לדעת אם את מחוץ לעיר.
‫כי אם אני לא אראה אותך כמה ימים...
‫תודה, ג'מפין.
‫אני נוסעת עוד כמה ימים.
‫אני אבוא אליכם ברגע שאני אחזור.
‫אוקיי. טוב מאוד.
‫זה טוב.
‫גברת פרייס, תאמרי לנו מה ראית ‫בבוקר ה-29 באוקטובר?
‫ראיתי את ילדת הביצות... ‫מיס קלרק. סליחה.
‫עולה לאוטובוס של תשע.
‫יש לך זיכרון טוב.
‫כולנו דיברנו על זה.
‫אף פעם לא ראינו אותה כל כך נקייה.
‫מסורקת. מאופרת.
‫רק כדי להבהיר, בבוקר ה-29 בחודש,
‫את וכמה אחרים ראיתם את גברת קלרק
‫עולה לאוטובוס של השעה תשע, ‫ונוסעת מברקלי קוב.
‫-נכון. ‫-תודה, גברת פרייס.
‫אין לי יותר שאלות, כבודו.
‫גברת פרייס, פיגלי וויגלי פתוח ‫ב-1:30 בלילה?
‫לא, אדוני.
‫אני שואל כיוון,
‫שלא יכולת לראות ‫מי ירד בלילה מהאוטובוס מגרינוויל.
‫וגם לא יכולת לראות מי עלה ‫על האוטובוס ב-2:30,
‫מברקלי קוב חזרה לגרינוויל, נכון?
‫לא, ברור שלא.
‫אז אחרי שראית את גברת קלרק ‫עולה בבוקר לאוטובוס לגרינוויל,
‫יכול להיות שהיא חזרה לברקלי קוב ‫באותו לילה,
‫וחזרה לגרינוויל לארוחת בוקר,
‫מבלי ששמת לב.
‫שמי רוברט פוסטר.
‫אני עורך בכיר בהוצאת "הריסון מוריס",
‫מבוסטון, מסצ'וסטס.
‫מר פוסטר. סעדת עם גברת קלרק ‫בשעה שבע בערב,
‫ב-29 באוקטובר.
‫-אמת? ‫-כן.
‫מה הייתה התרשמותך הראשונה ממנה?
‫התרשמותי הראשונה הייתה,
‫שהיא מאוד ביישנית, מאוד עדינה, ‫מאוד נבונה.
‫ידעתי שהיא מעין מתבודדת,
‫אבל ידעתי גם שהיא נטורליסטית מחוננת.
‫-כמה זמן נמשכה ארוחת הערב? ‫-כמה שעות.
‫יש נקבות שטורפות את בני זוגן.
‫לגחליליות למשל יש שתי מערכות הארה.
‫אחת להזדווגות,
‫ואחת למשוך אליה זכרים, ‫שיהיו ארוחתה הבאה.
‫-אז היא אוכלת אותו? ‫-זוועה.
‫אוי ואבוי.
‫אני חייב לבלות פחות זמן עם חרקים. ‫זה ממש לא מוסרי.
‫אני לא יודעת אם יש צד אפל לטבע.
‫יש רק דרכים מקוריות לשרוד...
‫כנגד כל הסיכויים.
‫וכשנפגשת עם גברת קלרק למחרת בבוקר,
‫ב-30 באוקטובר, היה משהו חריג ‫בהופעתה או בהתנהגותה?
‫בהחלט לא.
‫אין לי יותר שאלות, כבודו.
‫מר פוסטר,
‫האם גברת קלרק שהתה באותו מלון ‫יחד איתך ועם עמיתיך?
‫לא, היא העדיפה מלון יותר קטן.
‫"מאונטיין" משהו.
‫תוכל להביט במפת גרינוויל, בבקשה?
‫אני חושב שתראה את מלון "פידמונט", ‫שבו אתה ועמיתיך שהיתם,
‫ואת מלון "שלושת ההרים" ‫שבו שהתה גברת קלרק.
‫תוכל לומר לי מי מהם ‫קרוב יותר לתחנת האוטובוס?
‫מלון "שלושת ההרים" יותר קרוב.
‫למעשה, מלון "שלושת ההרים" ‫הוא המלון הקרוב ביותר
‫לתחנת האוטובוסים של גרינוויל. ‫זה נכון?
‫זה נראה ככה.
‫אין לי יותר שאלות.
‫אני לא חושב שעו"ד טוב
‫מעלה את לקוחו על דוכן העדים, ‫אבל זה יכול לעזור לך.
‫כדי שהמושבעים ישמעו ממך,
‫ישירות.
‫כדי שהם יוכלו לראות אותך...
‫כמו שאת. מלאת נועם והתחשבות.
‫הם לעולם לא יראו אותי ככה.
‫תקשיבי, אני יודע שיש לך המון סיבות ‫לשנוא את האנשים האלה...
‫לא, אף פעם לא שנאתי אותם.
‫הם שנאו אותי.
‫הם צחקו עליי.
‫הם נטשו אותי.
‫הם הציקו לי.
‫הם תקפו אותי.
‫אתה רוצה שאני אתחנן על חיי?
‫אני לא מסוגלת.
‫אני לא אעשה את זה.
‫אני לא איחשף בפניהם. ‫שיחליטו מה שיחליטו.
‫להחלטה שלהם אין קשר אליי.
‫רק אליהם.
‫הם שופטים את עצמם.
‫טוב, בסדר.
‫מר מילטון, אתה תמיד היית טוב אליי.
‫גם כשהייתי ילדה קטנה.
‫לא שכחתי את זה.
‫חייו נגדעו בידי מאהבת שנעזבה,
‫שלא הייתה מוכנה לקבל את העובדה ‫שהוא חזר אל שורשיו.
‫יש עד שראה את גברת קלרק ‫עם צ'ייס בביצת החוף,
‫ושמע אותה אומרת, "אני אהרוג אותך".
‫ויותר מזה, יש לנו ראיה מוחשית,
‫מאותו לילה, שמקשרת ביניהם.
‫סיבים מכובע הצמר האדום שלה ‫נמצאו על ז'קט הג'ינס שלו.
‫אבא, אני הולך לטפל בזה.
‫למי עוד היה מניע ‫לקחת את השרשרת שלו?
‫אתם יכולים ואתם חייבים,
‫למצוא את הנאשמת ‫אשמה ברצח מדרגה ראשונה.
‫מר מילטון.
‫חייתי בברקלי קוב כל חיי.
‫וכמוכם,
‫שמעתי את המעשיות על ילדת הביצה.
‫שהיא חצי זאב.
‫החוליה החסרה בין הקוף לאדם.
‫שהעיניים שלה זוהרות בחשיכה.
‫והנה היא פה.
‫האמת היא שמדובר בילדה שנזנחה.
‫ילדה קטנה שהצליחה לשרוד לבדה ‫בביצת החוף...
‫מושמצת ומנודה.
‫מר ג'יימס מדיסון ואשתו מייבל,
‫הם יושבים פה היום באולם המשפט,
‫הם האנשים היחידים בעיירה הזאת ‫שהעניקו לה תשומת לב.
‫כשאנחנו כולנו...
‫אני מודה, לבושתי הרבה...
‫תייגנו אותה ודחינו אותה ‫כי חשבנו שהיא שונה.
‫ועכשיו...
‫התפקיד הזה, לשפוט את הנערה ‫הביישנית והדחויה הזאת,
‫הוטל על כתפיכם.
‫אבל אתם חייבים לבסס את הכרעתכם
‫על העובדות שהוצגו בפני בית המשפט ‫ולא על רכילויות,
‫ועל רגשות מלפני 25 שנים.
‫למיס קלרק יש אליבי מוצק.
‫היא הייתה בגרינוויל ‫בלילה שבו צ'ייס אנדרוז מת.
‫ומהן בדיוק העובדות שיש נגדה?
‫התביעה כלל לא הוכיחה שמדובר אכן ברצח,
‫ולא בתאונה טרגית.
‫התביעה רוצה שתאמינו,
‫שב-11:30 בלילה, בלי שום עד ראייה,
‫היא עלתה על האוטובוס האחרון ‫מגרינוויל לברקלי קוב,
‫ונסעה בו מחופשת,
‫כי אף אחד מנהגי האוטובוס באותו לילה
‫לא זיהה אותה כאחת הנוסעות, ‫כל הדרך חזרה לברקלי קוב.
‫ואז, במהלך פחות משעה...
‫היא איתרה את צ'ייס אנדרוז באמצע הלילה,
‫פיתתה אותו לבוא למגדל, רצחה אותו, ‫מחקה את כל הראיות המוחשיות,
‫ואיכשהו תפסה את האוטובוס ‫של 02:30 בחזרה לגרינוויל.
‫ושוב, כשאין לכך שום עד ראייה.
‫ואחרי שעשתה את כל זה...
‫היא נפגשה עם המו"לים שלה למחרת בבוקר, ‫רגועה לחלוטין.
‫לא, אלו אינן עובדות.
‫אלו שוב רכילויות ומעשיות מאותו סוג
‫שנהגנו להפיץ על מיס קלרק כל חייה.
‫אני מאמין שתגיעו להכרעה ‫שתתבסס על העובדות,
‫ולא על הרכילות ששמעתם במשך שנים.
‫הגיע הזמן, סוף סוף,
‫שנהיה הוגנים כלפי ילדת הביצה.
‫אולי כדאי שתלכו הביתה ותחכו שם.
‫שש שעות. ‫כמה זמן לדעתך זה עוד ייקח להם?
‫בואו נקווה שייקח להם הרבה זמן.
‫אם לכמה מהמושבעים יהיה ספק, ‫יש לנו סיכוי.
‫אדוני ראש חבר המושבעים, ‫האם נכון שהמושבעים הגיעו להכרעה?
‫אכן, כבודו.
‫הנאשמת מתבקשת לקום ‫להקראת הכרעת הדין.
‫תעמדי.
‫"אנו, המושבעים, קובעים שהנאשמת, ‫קתרין דניאל קלרק,
‫"לא אשמה ברצח מדרגה ראשונה, ‫של צ'ייס אנדרוז."
‫מיס קלרק, את חופשיה.
‫ואני מתנצל בשם המדינה ‫על תקופת המעצר שלך.
‫בית המשפט משוחרר.
‫תודה.
‫בואי אליי.
‫את בסדר. את בסדר.
‫עכשיו תשכחי את כל השטות הזאת.
‫אנחנו מצפים בקוצר רוח לספר הבא.
‫תיקח אותי הביתה?
‫"בשביל השחפים שלך ‫טייט"
‫עכשיו אני יכולה סוף סוף להודות בכך.
‫כל החודשים בבידוד, ‫כשאני מייחלת לחזור לביצה,
‫הידיעה שנשארו עוד כל כך ‫הרבה דברים לחקור,
‫שיש כל כך הרבה חיים לגלות בטבע, ‫הם מה שאפשר לי להמשיך.
‫והתקווה, תמיד אותה תקווה...
‫שיום אחד אוכל לחלוק את זה...
‫עם מי שתמיד באמת אהבתי, אי פעם.
‫קאיה!
‫קאיה.
‫את יודעת שאני אוהב אותך, נכון?
‫מה?
‫האם תסכימי...?
‫אני מצטער.
‫תסכימי להתחתן איתי?
‫זאת אומרת, היית רוצה?
‫אנחנו כבר נשואים, לא?
‫כמו האווזים?
‫נראה לי שאני יכול לחיות עם זה.
‫בואי אליי.
‫הגענו.
‫היי.
‫בואי אליי, ילדונת.
‫הוא כל כך אהב אותך.
‫קאיה, תראי את זה. את רואה את זה? ‫בכיפוף של הענף?
‫מתי בפעם האחרונה ראינו כזה?
‫אני יודעת.
‫הספר ממש טוב.
‫אני מקווה שכשיגיע זמני ללכת...
‫זה יהיה מהיר וקל בלי הרבה רעש.
‫אימא!
‫אימא.
‫קאיה?
‫קאיה!
‫אוניברסיטת צפון קרוליינה ‫עבור מעבדת השימור
‫תמיד הספיק לי...
‫להיות חלק מרצף הדברים בטבע.
‫קבועה כמו הגאות והשפל.
‫כשהטבע מנחה אותי.
‫ביצת החוף יודעת הכל על מוות.
‫ולא בהכרח רואה בו טרגדיה.
‫ובוודאי שלא חטא.
‫היא מבינה שכל יצור ‫עושה מה שהוא חייב, כדי לשרוד.
‫ושלפעמים, כדי שהטרף יחיה,
‫הטורף חייב למות.
‫אני הביצה עכשיו.
‫אני נוצת האנפה.
‫אני כל צדף שנשטף אל החוף.
‫אני גחלילית.
‫מאות גחליליות המאירות ‫הרחק אל מרחביה החשוכים של הביצה.
‫וזה המקום שבו תמיד תמצאו אותי.
‫הרחק הרחק.
‫במקום שבו שרים סרטני הנהר.
‫עברית: עמירה שגב
‫תרגום כותרות ‫עמירה שגב