Subtitles by sub.Trader subscene.com
Режисер Саллі Поттер
Хавьєр Бардем
Елль Фаннінг
Бранка Катіч
Мілена Тшарнтке
А також Лора Лінні
та Сальма Хаєк
Незвідані шляхи
Так?
Ні, ні.
Він не відповідає на дзвінки.
Стукайте далі у двері!
Сту...
А дзвінок взагалі працює?
Ви впевнені?
Тату?
Тату!
Тату, ти в порядку?
Ти не відповідав на дзвінки.
І не відчиняв.
Ось тут.
Вона тут.
Пам’ятаєш?
Кнопка, щоб відчинити двері.
М...
Двері були відчинені.
М...
Ну взагалі-то ні, тату.
Двері були зачинені.
Ясно.
Лео.
М...
Лео.
Лео!
М...
Привіт. Слухай.
Мене сьогодні зранку не буде.
Дещо тут сталося.
Я буду пізніше, просто...
Мені треба...
Ну... Завезти батька до стоматолога.
І ще до окуліста...
Ні, ні.
По обіді я буду на місці.
Обіцяю.
Я буду на місці.
М...
Вітаю, містере Лео.
Ви прокинулися?
Ви з нами?
М... Хто ви?
Я – Ксенія.
А ви – Лео. Містер Лео.
Води.
Хочете води?
Так...
Ось.
Усе гаразд, тату?
Він весь час дивиться на щось.
Ти дивишся на те фото?
Фото Нестора?
Нестор був чудовим псом, правда ж?
Ти пам’ятаєш?
Ні?
Лео...
Давай цього разу підемо разом. М?
Ходімо зі мною.
Будь ласка.
Ти мене чуєш?
Я не можу.
Не можу.
Ти знаєш, що не можу.
Спробуй!
Люба...
Будь ласка!
Це все дурниці, мені добре, чуєш...
Я... Це...
Але не для мене.
Це старі забобони, Долорес.
Люба моя, це...
Кохано, це публічне торжество болю,
що перетворилося на справжній цирк.
Послухай, Долорес.
Долорес?
Хто вона?
Це якась твоя знайома?
Сьогодні...
Разом.
Точно.
Сьогодні так і буде.
Ми ідемо до стоматолога. Разом.
Пам’ятаєш?
Чи ні?
Можливо...
Торжество болю, що перетворилося
на справжній цирк?
Так, Долорес, так.
Просто забобони?
О, так...
Досить уже.
Долорес.
Прошу тебе.
Не знаю, чому я вирішила,
що цього разу усе буде інакше.
Це ж очевидно, що тобі на все начхати.
Ти не зробиш цього заради мене?
Лишаєш мене саму!
Я не лишаю тебе саму.
Я просто не можу цього зробити.
Але я сама!
Долорес.
Долорес!
М...
Ви гарячий, містере Лео.
М...
Тут дуже душно.
Вентиляцію не відремонтували.
Я відчиню вікно.
Ти сьогодні рано.
Не працюєш цього ранку?
Ха-ха...
Письменник завжди працює, друже мій.
Ось тут.
Гаразд.
Ні. М-м...
Ви не хочете?
М...
Гаразд. Пробачте, містере Лео.
Пробачте.
Якщо не хочете – не треба.
Одягнемося?
Ваш одяг.
Я допоможу.
Я сам.
Так.
Гаразд. Добре.
Добре.
Тату...
Ні, ні.
Тату, нам треба йти.
Давай.
Тату?
Ходімо.
Тату...
Ходімо.
Треба сісти у машину.
Давай.
Все гаразд.
Зараз я зачиню двері.
Ось! Ось так.
Я бачу.
Бачу. М...
Що, тату?
Тату?
М! Ем...
Ти хочеш мені щось сказати?
М... Багато чого...
Речей... Усе.
Зараз...
Зараз.
Там. М... Е...
Я...
Різні...
М...
Гаразд.
Готовий піти до стоматолога?
Покажеш йому свої зуби? А....
Ох, тату.
М... М... М-м...
Дякую.
Бувайте!
О, яка краса!
Поглянь сюди!
Просто диво!
Треба було приїхати сюди раніше...
Вау.
Там є бар.
Давай підемо туди.
Я не проти.
Сядемо тут.
Добре.
сяду тут, можна?
Так.
Вип’ємо?
Так.
Треба їх покликати.
Думаєш?
Думаєш, ні?
Агов?
Допомогти вам?
Мікаелю. Мікаелю!
У тебе нові відвідувачі!
І будь ласка, дай мені цигарки.
Дякую.
Будь ласка.
Заберіть руку від рота?
Добре.
А тепер відкрийте рота.
Відкрийте.
Можете відкрити рот, будь ласка?
Чудово.
Будь ласка, посидьте ще зовсім трішки.
Заспокойся, тату.
Заспокойся.
Все гаразд.
Сідайте.
Добре.
Ось так.
Лишилося трохи.
Добре.
Гаразд.
Ось цей доведеться рано чи пізно вирвати.
Ні, не хвилюйтеся!
Не зараз.
М...
Зараз ми його виривати не будемо.
Зараз!
Зараз ми нічого не будемо виривати.
Розумієте?
Це лише перевірка. Не хвилюйся.
Він розуміє?
Перепрошую?
Я питаю, чи він розуміє англійську?
Звичайно, розуміє.
Він прожив тут більше тридцяти років.
Гаразд.
Прополощете рот?
Вода.
Га?
М...
Ох, ні, ні, ні, ні, не пий це!
Не пий... ні, ні, ні!
О...
Вода.
Окей...
Гм... Ні.
Тату?
Тату. Треба це зробити.
Треба перевдягнути брюки.
Ні. М...
Ні.
Ти соромишся?
Тобі ніяково?
Слухай.
Я заплющила очі.
Я тебе не бачу.
Нічого не бачу!
Нічого не бачу.
Ось чому ми підемо до окуліста.
Нічого не бачиш! Ха!
Ну ж бо.
М...
Вставай! Вставай.
Так.
Фух.
Гаразд.
Ні, ні.
Ох, тату.
Це нормально!
Знімати штани – це нормально.
Бачиш?
Люди роблять це постійно!
Поглянь!
О! Бачиш?
Це нормально.
Це нормально, тату.
Бачиш?
Думаю, вони добре тобі пасуватимуть.
Не думаєш?
О!
Стильно, тату!
Хвилинку!
Оп! Гаразд.
Фу! Фу-фу-фу! Гаразд...
Ти ж розумієш, що те,
що ти робиш, ніяк не допоможе?
Ні тобі, ні мені.
Нікому з нас не допоможе.
А те, що робиш ти, допоможе?
М?
М...
Вибачте...
Можна у вас дещо спитати?
Авжеж.
Які завершення вам подобаються?
У книжках?
Я письменник, розумієте?
Залежить від історії.
Що відбувається у вашій?
Якщо ви спитали...
Е...
У моїй історії чоловік
вирушає у довгу мандрівку.
Долає перешкоди одну за одною
і зрештою опиняється на острові.
Це історія про вас?
Про мене?
Ні, ні, ні.
І в самому кінці він має обрати:
продовжити жити у вигнанні
чи повернутися додому.
Туди, де колись був його дім.
І?
І...
Він може з’ясувати,
що родина його не дочекалася.
Як довго його не було?
Ну... Двадцять років.
Двадцять років?
Двадцять років.
Без шансів!
А якщо він шкодує про те, що їх залишив?
Трохи запізно, не думаєте?
Справді?
Справді запізно?
Нам час іти. Ходімо.
Можливо, ще побачимося.
Навряд чи.
Зачекай, Долорес.
Долорес!
Зачекай.
Чекай! Стій!
Давай, вперед!
Пішов...
Що, тату?
Що ти сказав?
Я нічого не казав.
Тут треба їхати ліворуч.
Ліворуч?
Навіщо?
Навіщо тут ліворуч?
Щоб проїхати через міст.
Ні.
Але я завжди так їду.
Ні.
Але я мушу покласти квіти.
Лео.
Досить. Досить.
Тату, ні!
Тату, тату!
Ні, тату...
Тобі боляче?
Ні.
Тобі боляче?
Ні.
Поглянь на мене.
Поглянь на мене!
Викликати вам швидку?
Так, будь ласка.
Ні!
Ти поранений.
Документи?
Тобі не потрібні документи.
Так.
Ти тут живеш, тату.
Ти громадянин.
Ти тут легально.
Ні...
Ти в безпеці.
Я не поїду.
Я не можу.
Я не хочу їхати.
Це я. Слухай.
Я, схоже, не встигну до обіду.
Чорт. Пробач. Я передзвоню.
Вибачте.
Тату...
Що ж...
Ви знаєте, де знаходитеся?
У... лікарні?
Знаєте, чому?
Знаєте, чому ви в лікарні?
Який сьогодні день?
Сьогодні?
Гаразд.
Він у порядку.
В порядку?
Голова в порядку.
Поріз не глибокий.
Я не говорю про його загальний стан.
На знімку видно, що продовжується
атрофія мозку в лобній зоні.
У мене є кілька запитань щодо його симптомів.
Чи...
Моя дружина.
Моя дружина...
Моя дружина.
Тату?
Пробач мені.
Ти хочеш побачити маму?
Ти це намагався мені сказати?
Я можу зателефонувати їй і сказати,
що ми у лікарні, якщо хочеш.
Пробач мені.
Пробачити?
Не хвилюйся, тату,
всім є про що шкодувати.
Думаю, і їй також.
Рито.
Ось, бачите?
Він прекрасно знає, хто я така,
симулянт нещасний.
Ви знаєте, хто це така?
Але він щойно сказав...
Долорес.
Долорес, наш син...
Він завжди хотів сина.
Справді?
Ні, ні, ні...
Ні.
Це не смішно.
Може краще б лишився з нею.
Долорес існує насправді?
М! Його перше кохання.
Дитяча любов.
Божевільне кохання.
Він, схоже, її обожнював.
Як на мене, то катастрофа, а не жінка.
Принаймні з того, що він розповідав.
М...
Моя чарівна катастрофа...
Чарівна.
У нього часто галюцинації?
Я перепрошую, але у мого батька є ім’я.
І він вас чує.
Гаразд.
Ви хочете поговорити наодинці?
Сподіваюсь, ви не проти, сер.
Я вийду на хвилинку поговорити з вашою родиною.
Два.
Що два?
Два слова?
Ти не проти двох слів?
Двох.
М. Так.
Двох слів.
Сирени, на вулиці.
Так.
Це тому, що ми у приймальному відділенні.
Приймальному.
Невідкладна допомога.
Невідкладна!
Ну, і як тобі?
Класно!
Але знаєш, трохи прохолодно.
Ні, ні, ні!
Будуть мокрі джинси!
Отямся, Лео.
Час іти додому.
Іти...
З тобою?
Ні.
Ми розлучені.
Уже досить давно, якщо чесно.
Розлучені.
Так.
Можливо, тому що я досягла
більшого успіху, ніж ти.
Набагато більшого.
І ми з цим не впоралися.
Але ми досі друзі.
Друзі.
Так.
Думаю, це називається саме так.
Ти живеш у дірі біля залізниці.
Тобі це, мабуть, подобається.
Один.
Так.
Не знаю, але ти сам так захотів.
І твоя донька вважає,
що треба поважати твій вибір.
Хоча лікар трохи, що називається...
Стурбований...
І вважає, що настав час...
Мамо!
Твоє волосся...
Воно таке ж, як і було.
М...
Ні...
Приблизно таке.
Дякуючи моєму колористу.
Непогано, правда ж?
Ні.
Просто...
Просто погодься зі мною хоч один раз.
Хоч один раз...
Боже!
Ти моя...
Ні, не твоя.
Як я уже казала, у мене новий чоловік.
Ти з ним знайомий.
Ні.
Та знайомий, звісно.
Ви бачились сто разів.
На зустрічах, на вечірках.
Вечірках?
Вечірки? Вечірки?
Сьогодні у нас немає часу для вечірок, тату.
Не... не потурай йому, люба.
Він же хитрий, негідник.
Робить вигляд, що нічого не пам’ятає,
аби я почувалася винною.
Мамо, припини це.
Пробач, мила.
Я забула запитати, куди ви їхали,
коли це сталося.
Були у стоматолога...
А тепер...
Тепер їдемо до окуліста.
Якщо нам це вдасться.
Ти впораєшся?
Хочеш, я поїду з вами?
Думаю, я могла б трохи змінити плани і...
Нестор...
Де Нестор?
Нестор!
Ні. Нестора більше з нами немає.
Він у раю.
Ні!
У собачому раю.
Ні!
Він був чудовим псом.
Нестор! Нестор!
Він що, розбушувався?
Ми можемо зробити укол заспокійливого.
Чому всі говорять про тата у третій особі?
Ніби він не тут?
А він тут?
Нестор...
Давай ще раз...
Пробач, що так вийшло...
Я не думала, що так складеться...
Не уявляєш, як вона витріщилася...
Повірити не могла...
Агов! Ви що, переслідуєте нас?
Ні. Ні, ні, ні.
Я не переслідую. Ні, ні...
Я просто побачив вас тут, а тоді...
Я...
Я все ще думаю про розмову, яка сталася раніше.
Вона незавершена, як і моя книжка.
Ви в порядку?
Так.
Я вам допоможу.
Дякую.
Вау.
Що таке?
Ви вдарилися?
Ні. Просто...
Ви мені нагадуєте декого - кого я раніше знав.
Справді? І кого ж?
Ми зустрілись у коледжі.
І у нас була донька.
Якій зараз приблизно...
Скільки вам років?
Мабуть, десь так само, як вашій доньці.
Я не помиляюся?
Так.
Ви часто бачитеся з донькою?
Ні. Ні, не часто.
Чому?
Я покинув їх, кола вона була немовлям.
Чому?
Бо я не міг зосередитись на роботі...
Бо вона постійно кричала і плакала.
Розумієте?
Це сумно.
Нічого сумнішого я ніколи не чула.
Принаймні для неї.
Для мене теж.
Але доводиться йти на жертви,
якщо ти письменник.
Тобто ви пожертвували власною донькою...
Заради книжки?
Тату?
Тату? Ти в порядку?
Давай швиденько знайдемо
тобі нову пару штанів,
перш ніж підемо до окуліста, гаразд?
Добре?
І мені теж купимо.
Нам пощастило, що перенесли запис.
Але треба поквапитися. Добре?
Інша. Інша.
Хто?
Яка інша?
М...
Як ти.
Можливо, ми ще побачимося.
Добре, добре, добре.
Пробач, я збиралась зателефонувати.
У мене тут сталися деякі ускладнення.
Що було на зустрічі?
Але вони досі хочуть, щоб це робила я, так?
Я працюю над цим уже вічність.
Я провела усі дослідження.
Це лише один день.
Я можу це робити.
Це не день, а якесь божевілля, але я...
Вибач...
Можна ми перервемося на хвилинку?
Пробач.
М...
Тату?
Тату!
Будь ласка, більше так не пропадай!
Де ти взяв цього пса?
Це Нестор, я знайшов Нестора.
Він вкрав мого пса!
Він!
Він вкрав мого песика!
Цей клятий латинос вкрав мого пса!
Так. Що тут відбувається?
Він вкрав мого пса.
Забирайся з нашої країни, бандите нещасний!
Я усе поясню. Це мій батько.
Він трохи не в собі.
Це її собака?
Так.
Тоді зараз же поверніть цій леді її пса!
Тату. Тату!
Мертвий! Ти мертвий! Мертвий!
Ні!
Досить! Не чіпайте його!
Йому ж боляче! Прошу!
Гаразд, це мій батько, він не в собі.
Він нездоровий, ви що, не бачите?
Нестор.
Тату, ну ж бо.
Татку.
Усе гаразд. Усе гаразд.
Привіт!
Добре.
Так.
Це просто світло!
Він вам нічого не зробить.
Ні, ні.
Дивіться сюди, будь ласка.
Заради Бога!
Гаразд.
А тепер підборіддя сюди, прошу.
Ось сюди.
Сюди підборіддя.
Сюди, сюди. Ось так.
Сюди. Ну ж бо. Майже.
Тату? Тату...
Ще трохи... вперед.
Ось так. Ось так, ось так. Добре.
Це ж не складно. Ну ж бо... просто...
Нарешті!
Не ворушіться, не ворушіться!
Гаразд.
Добре. Дивіться сюди.
Добре, добре.
Чудово, чудово.
Зараз зробимо ще одну річ, і це все.
Дивіться прямо перед собою.
І на екран.
Ось. Можете прочитати?
Ні, дивіться сюди! Дивіться...
Я перепрошую, мем, він...?
Він що?
З ним все гаразд?
Вибач, тату.
Спочатку ці охоронці. Божевільні.
А потім дурень-окуліст.
Такий нетактовний.
Я думала, прикінчу його.
Прикінчиш Нестора?
Нестора?
Ні. Ні.
Його усипили, тату.
Він же був дуже хворий.
Хворих убивають?
Хворих людей?
Ні, звісно ні.
Привіт.
Так? Добре...
О...
Мені дуже шкода.
Він хороший кандидат... Авжеж.
Але я працювала над цим набагато довше...
Я не могла сьогодні зателефонувати, розумієш?
Мені справді шкода, що так сталося.
Ні, ні. Ні. Я розумію.
Так... я зрозуміла.
Дякую.
Чорт!
У Грецію? Ми...
Ні. Сьогодні ми ходили до стоматолога, так?
А потім до окуліста-недоумка.
І по дорозі опинилися в лікарні швидкої.
Ти розбив голову.
Тунель.
То була МРТ.
Ти був зі мною. Увесь день.
Так?
Ні.
Поїхав, поїхав...
Знаєш що, тату?
Я більше не можу прикидатися.
Я просто не знаю, що ти говориш.
Я розгублена.
Не знаю, що робити.
І як воно зазвичай буває,
я сьогодні ще й втратила дуже хорошу роботу.
Дуже хорошу.
Нам доведеться прийняти складне рішення.
Складне для обох.
Мені шкода, але так і є.
М...
Де ти був увесь день, тату?
Розкажи усьому світу про Ісуса!
Ми вдома.
Привіт.
Ти чекала нас!
Пробач, Ксенія.
М...
Здається, хтось стомився.
Це я винна.
Це забагато як для одного дня.
Тобі, мабуть, треба йти.
Чим я можу допомогти?
Усе гаразд.
Це моя робота.
Тоді я піду.
Скоро побачимося, тату.
Додому.
Я хочу додому.
Це і є твій дім.
Тут.
Ні.
Добре. Добре.
Добре.
Я лишусь...
Я сьогодні залишуся.
Тату?
Ти в порядку?
Чорт!
Ні...
Чорт!
Я зателефонувала у лікарню і в поліцію.
Я просто не знаю, що робити!
Мені так паршиво...
Я мала наглядати за ним!
Я мала почути, як він вийшов.
Він пішов босоніж, мамо!
Я не можу...
Поглянь, Лео.
Ми не самі.
Тому я й хотіла, щоб ти прийшов.
Кожен з цих людей когось втратив.
Але сьогодні вони нас навідають.
І він теж.
Він ніколи не прийде.
Ходімо зі мною.
Підійди ближче.
Любий, не зупиняйся на півдороги.
Продовжуй іти.
Ти майже дійшов.
Ми всі знову будемо разом.
Там що, хтось ходить?
Мабуть...
Що це?
Подивись на його ноги.
Додому.
Так, брудні.
Твій клієнт, не мій.
Прояви повагу, Тазіме.
Ти в порядку, дядьку?
Ти в порядку?
Треба теплу воду.
Прошу.
Ноги.
Це для ніг.
Йому треба додому, Рахіме.
Я розумію.
Але прямо зараз йому потрібна наша допомога.
Приємно, так?
Адреса, ти знаєш свою адресу?
Назву вулиці?
Не кричи так.
Де ти живеш?
Ти знаєш?
Вода.
Думаю, треба викликати поліцію.
Оце він?
З ним якісь проблеми?
Ніяких проблем.
Ні, сер. Аж ніяк.
Я... думаю, він загубився.
І він божевільний.
Замовкни!
Він знає, де живе?
Офіцер питає, де живеш, дядьку?
Вдома?
Сер. Ходімо!
Ну ж бо.
Обережно - голова.
Голова.
Лео...
Навіть якщо...
Ти не віриш...
Можеш хоча б вдати...
Вдати що?
Що я маю вдавати?
Що він тут.
Навіщо?
Постарайся відчути його.
Скажи йому щось.
Що я йому скажу?
Що мене всі ці роки убиває
почуття провини за те,
що того дня відпустив його до школи самого,
що дозволив йому піти самому?
Що я скажу?
Що я тільки про те й мрію...
Щоб знайти водія тієї клятої машини...
І на тому ж місці розтрощити йому
його кляту голову?
Що я скажу?
Що життя його мами та батька
тепер нічого не варті?
Ні, не це...
Що я скажу?
Це я маю там лежати, а не ти, мій любий.
Мені так шкода, так шкода.
Я так тебе люблю, сину мій.
Не мовчи.
Я терпіти не можу тишу, не можу...
Я знаю.
Але ще важче усвідомлювати,
що його більше немає.
Куди мені тепер подіти свою любов?
Привіт, мамо.
Вони його знайшли.
Знаю, дякувати Богу.
Так, я вже везу його додому.
Куди б я не пішов, там я є.
Правда.
Але ти...
Ти не завжди там є.
І це правда, тату.
Тату?
Так.
Ти мій тато.
Мій татко.
То я... обрав... Риту.
І з’явилась я.
Тому я рада, що ти обрав її.
Одна дорога, інші дороги.
Я міг... Я міг би...
Що міг би, тату?
Міг би...
Поїхати в Грецію!
Мама казала, що ти їздив у Грецію,
коли я була маленька.
На якийсь острів. Щоб писати.
Писати. Писати.
Багато років. Багато.
Ну, не дуже.
Вона сказала, що коли ти приїхав туди,
то передумав.
І дуже швидко повернувся назад.
Заради тебе?
Справді, тату?
Заради мене?
Заради мене.
Дякую, що зробив це.
Для всіх нас.
Незважаючи на те, що ви з мамою
потім розлучилися.
Один.
У тебе є я, тату.
Але я маю працювати.
І ти знаєш, як я люблю свою роботу.
Я саме працювала над деякими оповіданнями,
в честь твоєї історії.
Я маю багато їздити.
Я не можу завжди бути тут.
М... Мексика.
Так, я власне збиралась поїхати до кордону.
Я...
Я перетнув кордон...
Вчора.
Здається, наче це було вчора?
Це було вчора... І...
Я поїхав туди...
Туди...
І ще багато куди поїхав...
Пробач, тату.
Я намагаюся зрозуміти.
Я намагатимуся.
Дивитися на все твоїми очима.
Бачити те, що бачиш ти.
Ні. М...
Я потонув у морі.
Ні. Ні.
Я... Я був там.
Я був...
Я був там.
Я був, я був там!
Усе одночасно...
А потім?
Потім?
А потім... Повернувся додому.
Сюди.
Де є ти.
З поверненням, тату.
О...
Моллі.
О!
Ти сказав моє ім’я!
Так, це я.
А ти – це ти.
Як би далеко ти не пішов,
і що б вони не казали - ти – це завжди ти.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Автор сценарію та режисер Саллі Поттер
Продюсер Крістофер Шеппард
Оператор Роббі Райан
Композитор Саллі Поттер
У ролях: Лео - Хавьєр Бардем
Моллі - Елль Фаннінг
Ксенія - Бранка Катіч
Долорес - Сальма Хаєк
Мікаель - Дімітрі Андреас
Мел - Катя Мулова-Брінд
Енні - Мілена Тшарнтке та інші
Незвідані шляхи