Kot prvo, morate vedeti, da Rose …
ni ravno človek.
Njena starša sta bila.
Vsaj dokler niso padle luči.
Takrat pa se je zapletlo.
Vzeli so um njenega očeta.
Niso pa mogli izbrisati njegove volje.
Tvegal je svoje življenje, da reši Rose.
Toda tam je bil še nekdo.
Oče, ki je iskal svojega sina,
jo je sprejel, kot svojo.
Nekaj v tisti modri luči je povzročilo Rosino hitro rast.
Prehitro.
Transfuzija krvi je pomagala upočasniti to.
Toda ni podedovala le tega.
Njene moči so osvobodile vse ume na Zemlji,
ponovno združile družine
in ustvarile nove.
Skozi naslednjih 10 let,
sta Rose in njen brat obrnila potek …
Pripravljen? –Vedno.
… dokler niso žetci razkrili svoje poslednje orožje,
plovilo Armada.
Pravijo, da naj bi vsem bitjem na našem planetu vzelo um
z enim samim strelom.
Imeli smo le še eno priložnost, da ustavimo to.
Rdeča flota je očistila pot in Rose je imela svoj strel.
Pa je otrpnila.
Nihče ne ve, zakaj.
A je bilo dovolj dolgo, da je vse skupaj propadlo.
Eno izmed našil plovil se je znašlo v navzkrižnem ognju.
Da je rešila človeštvo,
je morala ubiti tisoče svojih mož.
Takšna cena zmage, je bila preveč zanjo.
Rose je vsemu obrnila hrbet.
Minilo je že pet let.
Od takrat nismo več videli žetcev.
Kaj pa Rose? Kje je ona?
Oprosti, draga.
Iščem Rose Corley. Si jo kaj videla?
Popularno vprašanje zadnje čase.
Dober večer, dame in gospodje.
Oprostite, ker prekinjam zgodbice.
Iščem to damo, Rose Corley.
Ste jo videli?
Hej, kako ti je ime?
Kate. –Zdravo, Kate.
Saj je nisi videla, ne?
Mogoče izgleda malce starejša. Ali pa kar precej.
Ne, zadnje čase ne. –Nikoli je ni.
Nisem govoril s tabo, Popaj.
Kaj je potem? Ne zadnje čase ali nikoli?
Veste, nagrada znaša milijon.
Več kot dovolj, da se poberete iz te luknje.
Da si poiščete prijetno ograjeno območje.
Zato imejte oči na preži. V redu, starec?
Kreten.
Je kdo kaj videl Rose Corley, tole dekle tu?
Kev, si preveril že pri tistih? –Že grem.
Zdravo, iščem tole dekle.
Ne?
Rose Corley?
Si našel kaj? –Ne, ničesar.
London, Velika Britanija
15 let po invaziji
Samo novo zalogo rabim. Potem se poberem.
Kristus, ženska. Nisi mogla izbrati slabšega trenutka.
Dolguješ mi.
Spravi se notri.
Nisi se hecala. –Razhaja se neprijetna viroza.
Dublin je že v karanteni.
Vem, da gre le za obliž, ampak kot kaže
je hiper-kisikova kri upočasnila replikacijo tvojih celic.
Razen tega sranja, ki se mi samo poslabšuje.
Tvoja roka za streljanje.
Bojim se, da nasičena izpostavljenost poveča učinke staranja.
Vedno jo lahko nadomestim, kot sem jo pri Huani.
Kako se drži stari šef?
Tudi njemu ne gre najbolje.
Njegova presaditev se je okužila s tem novim virusom.
Ponovno sem mu morala zamenjati nogo, ubogi starec.
No, sama bi raje obdržala svoje nohte.
Ne obrekuj, dokler ne poskusiš, mlada dama.
Pa že, doktorica.
Naj ti pokažem nekaj.
Ray je bil naš prvi primer.
Kakšni so simptomi?
Raven tiroksina je zelo visoka.
In telesa se razžrejo od znotraj.
Delam že na zdravilu, vendar kaj takšnega še nisem videla.
Čemu delaš to? Kje je dekle? Kje je ona?
Vrata zadaj.
Pomiri se!
Si prišel na mesečni pregled?
Odnehaj!
Stoj!
Nehati se morava tako srečevati.
Rose Corley …
Ray, nehaj!
Ne streljajte!
Rose Corley,
aretirana si.
Rose? –Umakni se, ali pa aretiram še tebe.
Na podlagi česa? Kaj za vraga se dogaja?
Vso mesto je v karanteni.
V ambulanti je še ena modra lupina.
Zaprli smo ves sektor.
Te je našel?
Tvoj oče.
Misliš, da ne vem, kdo je Mark Corley? –Ne veš.
Vem, da je slavni ustanovitelj odporništva.
In vem, da bi bil danes verjetno še živ,
če ne bi zbežala stran.
Gremo.
Dobrodošla nazaj.
Ljubo doma.
Tja.
Moram priznati, desetnik. Odlično opravljeno.
Pijača na moj račun.
Tokrat ne pozabi denarnice. –Nikoli ne pozabim ničesar.
Razen, ko moraš plačati.
Previdno. –Ti mi že ne boš ukazovala.
In ti si?
Polkovnik Owens.
Ampak kar zadrži salutiranje. Tu nimaš več nobenega čina.
Naše najboljše orožje si, Rose.
Res misliš, da ti bom kar dovolil odkorakati proč?
Mislila sem, da je vojne konec.
Zmagala sem jo za vas s previsoko ceno.
Samo ena stvar je težja, kot je zmagati vojno.
Zadržati mir.
Veliko modrejša za svoja leta.
Violet se spomniš.
Ja. Kako si, Vi?
Lepa tetovaža. –Vse za odporništvo.
To prikazuje približno vse žive ljudi na Zemlji.
To pa vse osvobojene ume.
Zadnjih pet let smo živeli v sožitju, bolj ali manj v miru.
Do zdaj.
Umi umirajo, Rose.
Kar si videla danes, je zgolj začetek.
Kmalu se bodo vsi vrnili k svoji osnovni biologiji,
začeli brutalno loviti za vire,
kar pomeni, da se bodo vrnili k trganju naših možganov.
Kako si lahko prepričan v to?
Nekaj izoliranih primerov še ne pomeni pandemije.
V Dublinu smo jih že izgubili na tisoče.
Če v naslednjih 72 urah ne poiščemo rešitve,
bo London naslednji.
Vendar pa jo morda že imamo.
Armada?
Plovila žetcev imajo odporna pogonska jedra,
ki popravijo njihovo tehnologijo.
Toda niti eno plovilo, ki smo ga spreobrnili,
ne bo zmoglo vplivati na tri milijarde umov. Armada lahko.
Njeno pogonsko jedro je dovolj močno,
da povrne vse ume na Zemlji naslednjih 100 let.
Toda pred petimi leti sem jo uničila.
Poglej si od bližje.
Njeno jedro se je teleportiralo. Tik pred udarcem.
In vi veste, kam je šlo?
Razbili smo njihovo celotno navigacijsko bazo podatkov.
Vse do tega sveta.
Pravimo mu Kobalt 1.
Vsako vprašanje, ki smo kdaj zastavili …
Od kod so? Kdo so oni? Kaj želijo v resnici?
Vsi odgovori ležijo na tistem svetlem, modrem kamnu.
Edini način, da lahko obranimo svoj težko prigarani mir,
zagotovimo varno prihodnost za vso človeštvo,
hibride in druge je, da se odpravimo tja.
Začenjamo prvo misijo s posadko na Kobalt 1
in želim, da se nam pridružiš.
Sestavil sem ekipo. Najboljšo, ki jo premore naš planet.
Leona že poznaš. Našega lovca.
Od tega trenutka dalje je tvoje spremstvo.
Zhi je tisti, ki je razvozlal njihovo navigacijsko mrežo.
Zahvaljujoč njemu,
lahko prepotujemo pet svetlobnih let v enem dnevu.
Polkovnik Owens. Nekdanji tjulenj, ostrostrelski plačanec.
Včasih zna biti pravi kreten.
Toda nikogar drugega raje ne bi imel, da mi krije hrbet.
Kdo je ona? –Alexi je v vzhodni Evropi vodila taktično enoto,
specializirana v sledenju tarč, iskanju in uničevanju.
Iglo lahko poišče v pregovornem senu.
In jo usmrti s skrajnimi predsodki.
Kakšna je potem moja vloga v vsem tem?
Za odklop pogonskega jedra, potrebujemo tvoje moči.
Radford, tega še nisem počela.
Gre za prvo misijo s posadko na tuji planet.
Za vse nas je veliko prvih izkustev.
Toda imela boš toliko transfuzij krvi,
kolikor boš potrebovala, da obdržiš moči na vrhuncu.
Jih imate zdaj že ločene?
Kot kaže jim je tako ljubše.
Vendar pa smo tebi našli cimra.
Trent?
Vaju bom pustil.
Pazi glavo!
Tudi tebe je lepo videti. –Čudodelna sestra se je vrnila.
Kristus, tu smrti, kot v bordelu umov.
Jaz? Izgledaš kot brezdomka.
Ja? Že leto dni se nisem oprhala.
Kakšen je tvoj izgovor? –Ja … Zaposlen sem.
Na čem delaš? –Se te ne tiče. Ne.
Ne …
Rabiš pomoč?
Prinesla sem palca.
Prekleto.
Saj to, bila sem tam.
Slišal sem, da si šla domov. –Ja, L. A. je bil menda dober.
Samo dober? Pa kaj je s tabo?
Saj bi lahko šel zraven. –Prosim te.
Ne obnašaj se, kot da te nisem povabila.
Pravzaprav me je spomnilo na vaju z očetom.
Rose …
že pet let je minilo.
Trent, povsod sem ga poiskala, ampak …
Oči je rekel, da te bo pripeljal nazaj, ali pa pri tem umrl.
Mogoče je čas, da pozabiš nanj.
Ne morem. Jaz sem kriva, da je pogrešan.
On bi rekel, da to ni res.
Ne morem kar obupati nad njim.
Kaj pa jaz?
Delaš za ljudi, ki me lovijo. Ne morem se kar oglasiti.
No, čez tri dni bo slovo.
Sranje. Žal mi je.
Niti predstavljati si ne morem, kako je tebi.
Vrnitev v modrino, je pošteno bedna.
In res misliš, da bo Redfordova misija delovala?
Brez tebe ne bo.
Saj ne, da nočem pomagati …
Kaj potem?
Ne vem več, če še zmorem.
Vedno, ko jo uporabim, plačam ceno.
Ali še huje, plača jo nekdo drug.
Morda vam bo bolje brez mene.
Ne.
Nikoli.
Zakaj so vedno mokre?
Kaj, zaboga? Spravi svoja palca nazaj na delo.
Rose, vedno sem vedel. Rose je.
Saj sem obljubil. Veš, kaj to pomeni?
To pomeni, da ne glede, kaj se bo zgodilo …
ne bom dovolil, da se ti kaj zgodi.
Obljubiš?
Ja, mala. Obljubim.
Jutro, Sneguljčica.
General te želi videti. –Zakaj? Kje je Trent?
Z ostalimi je. Čakajo tebe.
Naj me. Pod prho grem.
Odidi. –Bom počakal zunaj.
Prav.
Torej mi moraš povsod slediti?
Za to sem se tudi javil.
Tvoja starša morata biti ponosna.
Vsi ne moremo biti tako posebni kot si, kajne?
Kaj se je zgodilo z vsemi tankerji?
Moramo varčevati z napajanjem.
Ne moremo si privoščiti odvečne teže.
Vseeno, nikoli ne veš, kdaj bo 12 m visok buldožer prišel prav.
General ti želi v mostu podati napotke.
To postaja čedalje boljše.
Tisti, ki še niste služili z njo, ali pa ste živeli pod skalo,
Rose je bila blagoslovljena s sposobnostjo interakcije
s tehnologijo nezemljanov, kljubovanjem njihovemu kodiranju.
Ker se je že soočila z Armado,
ima ključno poznavanje naše tarče.
Torej, dajmo jo čim hitreje seznaniti z misijo. Zhi?
Korak za korakom. Kolikokrat ste sploh potovali skozi črvino?
No, potovali smo do Lune, Marsa …
Kar je mačji kašelj v primerjavi s tistim.
Nihče ni rekel, da bo lahko. –Nihče ne govori s tabo.
Kaj pa sonde? –Kakšna uspešna misija brez posadke do Kobalta?
Ne. Poslali smo jih,
a bo še pet let, preden prejmemo signal.
Torej, razen navigacijskih hologramov,
nimamo nobenih informacij, kakšen je v resnici ta planet?
Ko bomo zapustili črvino, bomo poslali sonde,
da pregledajo ves planet. –In ko naletimo na žetce?
Zlili se bomo med njih.
Naše ladje bomo spremenili nazaj v modro barvo.
Skupaj z našimi umi.
Trent in Violet se bosta predstavljala
kot zapuščena ladja, ki se vrača domov.
Dobro, kar mirno. –Ko pristanemo tam,
se bo vaša ekipa pretihotapila na plovilo Armada,
neopazno, izsledili in posegli v pogonsko jedro in se potem …
na vse načine izognili vsemu.
To je vse?
Samo toliko imate?
Torej imate polovični načrt. –V najboljšem primeru.
Ampak je pa dobra polovica.
To misijo smo simulirali že kakšnih 500 krat z 90 % …
Simulacije niso niti približno kot resničnost.
Zato pa potrebujemo tebe. –Ne morem proti vsemu planetu.
Saj ni vojna. Za rop gre.
Saj ne gremo tja po junaštvo.
Zaradi nas gredo lahko požeti še 10 novih planetov.
Tja gremo izključno zaradi ene stvari.
Tistega pogona. –Samo ti ga imaš moč vzeti.
Dovolj.
Polkovnik, pustite nas same. –Ja, gospod. Pojdimo.
Mora obstajati enostavnejši način.
Rose.
Ti si edini način.
Vem, da je daleč od idealnega,
ampak grozi nam izumrtje.
Vsi moramo iti onkraj svojih meja.
In kaj, če ne morem?
Nekoč si nas že vse rešila. In ko bo napočil čas,
vem, da nas boš naredila ponosne.
Lahko nam uspe.
Kdaj odrinete?
Čim boš privolila.
Kaj za vraga potem še čakamo?
Potovanje skozi črvino je skrajno nevarno.
Ob vsem tem tlaku, vrtljivih sten,
je najvarneje zate, če ostaneš tu, v osrčju ladje.
Sicer kaj?
Če si preblizu zunanjim stenam, postaneš del njih.
Trajno.
Vrata se odprejo čez 24 ur. Zato se poskusi spočiti.
In Rose,
dokler se opravi delo,
se bova midva dobro razumela.
Čas je, da si nadeneva staro bojno barvo.
Ugasniva rdečo, prižgiva modro.
Niti slučajno.
Owens!
V 24-urni karanteni smo, zato si žal obtičala z mano.
Tole je huda napaka.
Si v redu? –Ne, niti ne.
Ja, tudi sam ne uživam najbolje v tem trenutku.
Čakaj, si me gledal, kako se oblačim?
Kaj? Ne, scal sem.
Ja …
Vojaki pravijo, da odidemo pred temo.
No, pot pod noge.
Ne bom šla brez tebe.
Deset let sem se skrival pod zemljo, živel v sranju.
Zdelo se mi je, da raje doživim svoj konec tu, z žarki na obrazu.
Kaj ti nisem rekla, da prenehaš s tem?
Doktorica. So tudi vas nagnali?
Huano mi je uspelo pretihotapiti, skozi karanteno. Edinega.
Zakaj? Je bolan?
Spravimo ga notri. Pridite.
Torej, kaj je z vso to krvjo?
Si nekakšna Drakula ali …
Ne, čakaj. Vampirji se ne starajo.
Medtem ko si ti nekakšen nezemljanski otrok,
v telesu Toma Hanksa, kajne?
Čakaj, nisi nikoli gledala filma Velik? Klasika je.
Niti malo se mi ne svita, o čem govoriš.
Se ne spomniš, kako je bilo pred njihovim prihodom?
Rodila sem se na vesoljski ladji, genij.
Saj res, točno. Seveda.
Koliko si bil star ti, ko so prišli?
V srednji šoli sem bil.
Noč pred prihodom, je mami …
naju s sestro zasačila pri kajenju džointa.
Kaznovala naju je za vse življenje.
Ne vem, kako ste vsi lahko preživeli toliko let kot najstniki.
To je bilo edino obdobje,
ko sem bila vesela, da sem res hitro odrasla.
Jaz bi dal vse, da bi se vrnil v tisti čas.
Nikoli več nisem videl svoje mame.
S svojo sestro Izzy sem pristal na železniški postaji.
Poskušala sva preživeti pod zemljo, kot večina drugih.
Nič kaj prida hrane. Še manj pa informacij.
Spominjam se le strahu.
Da sem se bal.
Mislila sva si, da naju bodo vsak čas našli.
Dokler mi ni sestra povedala
za to nenavadno malo dekle z žarečimi rdečimi očmi.
Ki se je znala boriti nazaj.
Pa tvoja sestra? Kje je?
Ona je …
Bila je malce starejša od mene,
zato, ko je se začelo odporništvo, se je prijavila.
Ni bila ravno posebna. Ne tako, kot si ti.
Toda opravila je svoj del.
Plačala ceno.
Kolikor se tiče mene,
nič ni moglo biti bolj posebno od tega.
Kako je bilo v apartmaju za mladoporočence?
Hej, si se kaj naspala?
Niti približno.
General vas vse želi v mostu.
Zdelo se mi je, da bi rada videla to.
Pravkar prihajamo v orbito.
Dame in gospodje, dobrodošli na Kobaltu 1.
Nobenih znakov o žetcih še ni.
Zhi, Alexi, zaženita dron.
Pridobimo podatke o tem kraju. Ostali pa pojdimo do podpalubja.
Od zdaj naprej so v mostu samo umi.
Ja? –Ne mi umreti, prav? –Seveda.
Bom imel to na vesti.
Bolje, da se pripnete.
Zaganjam dron.
Si pripravljen na to, vojak? –Ja, gospa.
Zato pa me mastno plačujejo.
Nekaj se približuje.
Ničesar ne zaznavamo. –Karkoli že je, je veliko in hitro.
Pazi na hitrost. –Imam to.
Sranje.
Držite se!
Rekla sem ti … –Ne pomagate, gospa.
Stanje? –Velika škoda našega centralnega sistema.
Trent, vidiš ladjo? –Ja, gospod. –Nas lovi?
Vrača se v obroče.
Kaj za vraga se dogaja?
Čakaj, nihče ne upravlja ladje.
Samo obtičala je v orbiti. –Karkoli že je,
je klinčevo čudno.
Izgubili smo napajanje.
Pogonsko jedro se ustavlja. –Sva opazila.
Pristati moramo.
Osredotočite se, ljudje.
Tokrat lepo in počasi?
Ja, mala malica.
Pripravite se na trk. –Sranje.
Ste vsi v redu? –Ja.
Ja.
Nikar si me ne zahvaljujte vsi naenkrat.
Prenehaj, vojak.
Pogonsko jedro je uničeno.
Rezervni generatorji bodo napajali naše komunikacije še 24 ur.
Potem pa …
Polovični načrt. –V najboljšem primeru.
Zdaj se lahko vrnemo domov le z Armadinim pogonskim jedrom.
Alexi, kje se nahajamo? –10 km od Armade.
Ni še znakov življenja.
Gravitacija na površju je malce večja od Zemljine.
Potrebujemo kakšnih šest ur za povratno pot.
Pripravite ekipo, polkovnik. –Ja, gospod.
Dajmo, gremo!
Na vrsti sva.
Na zdravilu delam že vse odkar se je pojavil ta virus.
Potrebujem le še malce več časa za svoje cepivo.
Torej lahko ustaviš vse to?
Morda.
Če mi uspe rešiti Huano,
obstaja verjetnost, da jih lahko vse rešim.
Napadajo karanteno.
Manj časa imamo, kot sem si mislila.
Koliko časa potrebuješ? –Ta kraj ni zate, mala.
Vem, da imaš orožja, Grant. –Ne dovolj za to.
Nahajamo se sredi največje širitve umov na Zemlji.
Nima smisla bežati.
Če jih zadržita do jutra …
mi morda še uspe.
O kakšnem orožju je tu govora?
Ojačane oklepe imajo.
Ciljajta v oči.
Če se premaknejo, jih ubij.
Pohitite. Tratimo modro sončno svetlobo.
Resno mislite s temi oblekami?
Verjemi, potrebovala jo boš.
Prvo zabodi, sprašuj kasneje.
Imaš licence za to?
Čakaj, je to …
Poseben dodatek. Ta orjak ga je naredil po naročilu.
Kot očetov je.
Toda boljši.
In lahko že streljaš.
Dobro, opremimo se, ekipa Alfa.
Vse bo v redu.
Čas za odhod.
Violet bo ostala tu in varovala most.
Z Zhi pa vas bova spremljala s podpalubja.
Kobaltovo ozračje je približno sorazmerno z njihovimi ladjami,
kar pomeni, da lahko dihamo tu.
Vendar pa je malo kisika, zato ne hitite.
Prepočasni pa tudi ne bodite. Če se ne vrnete v 12 urah,
bo London že pobrisan z zemljevida.
Torej, nobenega pritiska.
Torej …
Nobenega pritiska.
Slišali ste ga.
Planet se že ne bo sam napadel.
Kot kaže bomo res storili to, kaj?
Smrt ali slava, desetnik.
Se vidiva kmalu, Zhi.
Prosim, vztrajam.
Vse čisto.
Kako je z našim signalom, Zhi?
Jasno in glasno, ekipa Alfa.
Še vedno brez znakov življenja. –Kar želim slišati.
Precej strašno.
A ne povsem neprijetno.
Držite kanal čist.
V to smer.
Kaj je?
Samo zdrav strah pred temo.
Kako je lahko ves kraj prazen?
Mogoče so odšli. –Zakaj je potem Armada še tu?
Morda si jo poškodovala bolj, kot smo si mislili.
Če je to res, kako za vraga se bomo vrnili domov?
Kolikokrat vas moram opomniti?
Na prekleti neopazni misiji smo. Zato zavežite svoja …
Se lahko spopademo?
Če se kaj premakne, ga požgi.
Toliko o neopazni misiji.
In kaj, če …
se nič ne premika?
Nič se ne mudi.
Samo konec sveta je.
Navigacija nas usmerja proti tisti votlini.
Še 3 km do Armade.
V redu.
Pojdimo.
Pazite svoje hrbte.
Rose, drži se me.
Kako je z našim signalom? –Owens, prihaja do motenj.
Hudiča.
Owens? –Ja?
Mislim, da vem, zakaj je ta kraj prazen.
Grobnica je.
Sranje.
Zaznavam gibanje. Severni zid, dva odtisa.
Čakajte. –Kaj? –Še nekaj je tu.
Nekaj novega. –Trent. Trent, ne!
Saj zmorem. –Trent, čakaj!
Ostani v formaciji! –Kam za vraga gre?
Ne vem. –Kaj ti je rekel?
Da to niso žetci.
Dva odtisa, južno!
Karkoli že so, nas obkoljujejo.
Zhi, govori z mano.
Zhi! Prekleto!
Čakaj! Trenta boš zadel!
Moral bi ostati v formaciji, prekleto!
Sranje.
Gremo!
Za božjo voljo!
Ubila te bom, Trent.
Nekaj si zadel.
Kaj je to?
Ne vem.
Kaj se dogaja tu?
Za nekakšno kamuflaža gre.
Alexi?
Zhi?
Ponovi, Zhi.
Kaj je? –Zhi? –Ni ga več.
Kam je odšel? –Kako to misliš, izginil?
Še je živ.
Oprimimo se s hrbti.
Ostanite v formaciji.
Odrezali so nas. Nobene slike ali komunikacije.
Kaj, vse?
Ste slišali to?
Alexi!
Owens! –Streljaj!
V redu sem, dobro sem. Pazi!
Kaj za …
Ne vidi.
Vidita to? Zdaj vidita, kaj so oni?
Presnete lupine.
Rose!
Prihajajo!
Pojdi po Rose! Krijem te!
Sranje!
Zdaj bi prav prišla uporaba tvojega darila.
Sranje, nekaj je narobe!
Res čudovito.
Saj se hecaš!
Alexi, čakaj!
Alexi!
Rekel sem vam, da ostanite tam!
Bom jaz.
Klinčevi nezemljani.
Vstani!
Alexi! Drži se!
Moja noga …
Dobro, samo dihaj. –Preklet prasec.
Pridi, Trent te bo nosil. –Dvignili te bomo, prav?
Alexi, daj. Saj zmoreš.
Povejte Zhiju, da ga bom čakala.
Bomo.
Moramo iti. –Ne! Owens! Ne bomo je puščali tu.
Moramo iti. –Ne bomo je puščali tu.
Ne smete si privoščiti tega!
Prosim!
Pojdite.
Alexi, žal mi je.
Vredna si.
Pojdi.
Pojdi ponjo.
Pojdi! –Pridi, Rose! Gremo!
Zmigajmo se! –Pojdi! –Gremo!
Gremo!
V kritje!
Nekaj se ji je zgodilo.
Ne vemo še, za kaj gre. Za karkoli gre lahko.
Kaj pa dron?
Ob trku smo izgubili povezavo z njim.
Toda lahko ga znova zaženem iz vzletišča.
Potem pa začni.
Si v redu?
Ja, v redu sem. Zahvaljujoč tebi. Pa ti?
Bom že preživel. –Pojdiva. Dobro, pridi.
Bi se pojasnila? –Zdaj se želiš iti to?
Mrtvo vojakinjo imam, drugi je prezrl moj ukaz
in tretja ni zmožna ali pa noče opraviti svojega dela.
Ti si tisti, ki nas je vodil v zasedo! –Zaveži, lupina!
Ti si tisti, ki jo je popihal! –Odjebi!
Poskušal nas je zaščititi! –Ja, ne zahvaljujoč tebi!
Samo eno delo si imela in spet si otrpnila.
In zato je umrla dobra vojakinja.
Ne ve, kajne?
Česa ne vem?
Njegova sestra je bila na ladji, ki si jo uničila.
Zdaj pa te bom samo enkrat vprašal to.
Lahko opraviš svoje delo ali ne?
Sranje.
Kdaj si nazadnje zares uporabila svoje moči?
Pred mesecem dni?
Letom dni?
Pri Armadi?
Vse odkar smo prišli sem, je vse skupaj čudno.
Čudno? Kako čudno?
Kristus. Če ne zmoreš … –Vem, kaj je na kocki, Owen.
In ne bojim se za to tudi umreti.
Ta …
dar …
me ubija že vse življenje.
Zdi se mi, da imam še zadnjo priložnost.
Zato poskrbimo, da bo štela.
Komolce dol in notri.
Tudi sama nisem nikoli bila navdušenka teh.
Brez tvojega zdravila nimamo izbire.
Bomo videli. Polovico sem ga vbrizgala v Huano.
Zdaj lahko samo še čakamo.
Poskusi sama.
Grant!
Nazaj!
Ej, tukaj!
Požri tole!
Grant, ne!
Doktorica! Dajte mu!
Sranje. Močnejšo dozo rabim.
Grant! Ne, ne. Grant, Prosim …
Obdan s sončnimi žarki, ne?
Pusti ga.
Morava iti. Takoj.
Spodaj.
Tam je.
Plovilo Armada.
Kam pa misliš, da greš?
Samo trenutek.
Krij jo.
Kaj je to?
Izgleda človeško.
Mogoče od ene naših sond?
Na ladji bomo skenirali.
Leon, jaz … –Pozabi. –Ne morem.
Ne morem.
Glej, želim si pojasniti, zakaj se je zgodilo.
Ampak …
Resnično sem mislila, kar sem rekla o tvoji sestri.
Prihajajo!
Sranje.
Tecite k tisti svetlobni špranji! –Kaj? –Tecite! –Gremo!
Pojdite na svetlobo. Ne premikajte se, zaupajte mi.
Pohiti, Trent!
Ne morejo videti skozi svetlobo.
Vsaj mislim.
Misliš ali veš?
Mislim.
Nasrkali smo.
Deluje.
Prekleto. Verjetno je mrak.
No, to pa je bilo kratko.
Pripravi se, desetnik.
Sranje.
Naše oči v zraku.
Pojdimo! Tecimo na drugo stran!
Kaj so ti stvori?
Umi?
Mogoče nova vrsta.
Mutacija.
Pokončaj jih.
To je za Alexi.
Odpri vrata! –Že grem.
Gremo.
Vrata so zaprta.
Jaz grem prvi. –Previdno, Trent.
Saj sem vedno.
Kot kaže ni nikogar doma.
Če so vsi umi dobili steklino,
kaj za vraga se je zgodilo žetcem?
Misliš, da so tudi oni zboleli?
Semkaj, pojdimo.
Tukaj je.
Pogonsko jedro je tu. –Izvrstno.
Odprimo ga.
Ti si na vrsti.
Hej, grdoba orjaška.
Če bom …
Če bom umrla, obljubi, da boš končal to.
Rose …
Ne glede na vse.
Obljubim.
Ne glede na vse.
Kaj za vraga se dogaja? –Nekdo je vzel jedro!
Zaprli so me ven!
Rose?
Si dobro?
Kaj za vraga se ji je zgodilo?
V njih se je spremenila.
Ne najdem njene lokacije. –Vseeno je.
Pogonsko jedro je spodaj.
Pa kaj še.
Ne bom šel od tod brez nje.
Pomiri se, Trent.
Z iskanjem jedra, bomo najlažje našli Rose.
In kaj, če nas ponovno poskusi ustaviti?
Obljubil si ji. Se spomniš?
Ja …
Se.
Pojdi ponjo.
Nista več na vezi.
Vedel sem, da jima ne moremo zaupati.
No, nismo ravno bili odkriti, kajne?
Nehaj, lomiš mi srce. –Pravim le, da je to njun svet.
Naj onadva opravita umazano delo.
Nihče ne bo iz tega odšel čist, mali.
Čakal sem te,
gnusoba.
Uničila si nam žetev,
okužila naš dom
in zdaj si nas prišla še pokončati.
Toda niti sanjalo se ti ni, kaj boš izpustila.
Zaman se je upirati temu.
Končno si se razvila v tisto, kar ti je vedno bilo usojeno.
Končno si doma.
Pridi, Rose!
Imam jedro.
Pojdiva.
Ujemi!
Tepec.
Rose, lahko premagaš to.
Ali pa bom to prebutal iz tebe.
Spravi se k razumu! Jaz sem!
Rose.
Obljubim.
Ves ta čas …
Ves ta dvom …
Ves ta strah …
Si bil ti.
Meni pripadaš.
Ne moreš se upirati svoji naravi.
Veš, kaj? Prav imaš.
Nisem vas prišla uničiti.
Vendar vas bom.
Si v redu? –Klinčevo izvrstno.
Pojdiva.
Rose?
Matervola!
Kako si storila to?
Končno sem se nehala upirati svoji naravi.
Ampak zdaj se počutiš v redu?
Ker, saj veš … Mislim, izgledaš …
krasno. –Kje je pogonsko jedro?
Tukaj je.
Obljuba izpolnjena.
Udariš kot dekle.
Misliš, kot tista, ki ti je rešila rit?
Uspelo ti je.
Nam je uspelo. –Skupinski objem prihranimo za pozneje.
Gremo, zmigajmo se!
Odpiranje tega mi bo vzelo kakšno minuto.
Krij nas.
Čas je, da si umažeš roke.
Maščevanje je sladko!
Pridi.
Napačna odločitev, desetnik.
Sranje.
Trent, skloni se!
Razgnal je loputo. –Verjetno imel za sabo sovražnike.
Kaj pa ostali? –Zdaj lahko le še moliva zanje.
Ampak hvala Bogu, da ima on pogonsko jedro.
Očisti mu pot nazaj.
Vedel si.
Rose, žal …
Da ne bi niti …
Grant je mrtev. Tvoje cepivo je polomija.
In popolnoma sva obkoljeni. Kaj za vraga bova storili?
Borili se bova do konca.
Tako kot se je Grant.
Zdaj pa pojdiva do Huane, preden pridejo oni.
Počakaj.
Prav, pojdiva.
Hej, dami. Kaj pa se gresta?
Hitro!
Pojdita! –Bolje, da greva.
Torej je cepivo pravzaprav delovalo?
Verjemi, tudi sama sem presenečena.
Pokrivaj vhod.
Vzameva, kar potrebujeva.
Tole bo zadostovalo.
Poberiva se od tod.
Nobenega spoštovanja do znanosti.
Kako je z njim?
Tudi sama ne izgledaš najbolje, Rose.
Prosim, naj ti pomagam.
Vem, da jo rabiš. –Vzemi jo že.
In Trent?
Kaj mu je vbrizgal?
Vem samo to, da si želijo tisto pogonsko jedro.
In storili bodo vse v svoji moči, da ga dobijo. –Zakaj?
In nikar mi ne nakladaj.
Za nekakšno orožje gre.
Dovolj močno, da pobriše vse ume z obličja Zemlje.
Preklet prasec.
Zakaj nama potem pomagaš?
Ker sem vedel …
Ker sem globoko v sebi vedel, zakaj si otrpnila.
Zakaj je tistega dne umrla moja sestra.
Vedel sem, da jih ne boš zmogla uničiti, saj so del tebe.
In zaradi tega sem te sovražil.
Ampak takšno čustvo je preprosto. Enostavno je.
In zdaj, ko vem, kdo si v resnici …
Zdaj pa je zapleteno.
Ja.
Ja, res je.
Če ne pridemo do ladje pred Owensom, bomo obtičali tu.
Zahvaljujoč tebi. –Kaj pa lahko storim? Poletim?
Znaš? Resno mislim, Rose.
Pohiteti moramo, sicer bomo … –Čakaj.
Vidita to?
Enako kot na naši ladji.
Kjer hranijo tankerje. –Ne premikajta se.
Samo … Kar tu te bova počakala.
Veš, tvoja sestra mora resno delati na socialnih veščinah.
Še bruhal bom. –Ubijaš me.
Sranje.
Rose, družbo imamo!
Sranje.
Najbrž je to torej konec.
Ej, pridite! Pridite sem!
Pridna.
Ni slabo za človeka.
Končno je očarana.
Imaš kakšnega moje velikosti?
Ne …
Drži se, Trent.
Kaj pa jaz? –Saj bom.
Ta reč je utrujajoča.
Tisto je utrujajoče? Se želiš zamenjati?
Prebrisano.
Dobro.
Želiš, da … –Samo oprimi se nečesa.
Oprosti. –Ne ravno česarkoli.
Dobro si opravil, vojak.
Vraga, opravil si nemogoče.
Kaj pa ostali? Alexi?
Zhi, poskrbi, da se ta mož dobro odpočije.
Zdaj bom prevzel jaz.
Gre ta reč kaj hitreje?
Kristus.
Tisto ni bila sonda.
Bomba je bila.
Senčni stvori,
umi na Zemlji,
Trent …
Vse je povezano.
Ne samo, da umirajo …
Maščevanje je sladko.
Zastrupili so jih.
Radford.
Prasec.
Pojdiva ponj.
Violet.
Takoj morava naložiti tole. –Ja, gospod.
Samo skenirati moram za morebitno kontaminacijo.
V redu sem. Dobro se počutim.
Takšen je protokol, Owens.
Armadino jedro je še celo močnejše kot smo predvidevali.
Odpelji nas na višino streljanja.
Prepozna sva.
Dajva jim malo njihove lastne dobrote.
Modro svetlobo?
Ne.
Ne, žetve že ne.
Iztrebljanje.
Lepo te je bilo spoznati, Rose.
Pripravi se.
Drži se!
Zdaj pa sem jaz postal smrt.
Uničevalec svetov.
Nastavi pot za domov.
Zaženi pogon takoj, ko bomo izven obročev.
Drži se! –Saj se držim!
Rose …
v vesolju sva. –Vem.
Tam je.
Kaj boš storila?
Deluje. Približujeva se.
Kaj pa Trent?
Kako je umrl on?
Za kaj gre?
Poskušam le ugotoviti, zakaj imaš na svojem telesu
visoko raven tiroksina in umovo kri.
Enako kot je na umrlih umih na Zemlji.
Če ne bi vedel bolje,
bi še mislil, da izvirajo iz istega vira.
Vse, kar zmoreš. To je to!
Spravi naju nazaj na to ladjo, Rose!
Spravi naju nazaj!
Pizdun.
Rose?
Spraviva te v ambulanto, tam imamo nekaj krvi.
Res mi je všeč, kar si naredila z lasmi.
Seveda se ne bi smelo odviti tako.
General!
Zhi.
Kaj ne vidiš, da sta bila komprimirana?
Ni ravno brihten. Samo poglej jo!
Ne poslušaj ga, Zhi. Že od začetka nam laže!
Kobalt je bombardiral, preden smo prispeli sem.
In potem je isti virus spustil na ume na Zemlji.
Vem. In imam dokaz.
Ustreli ju in ga bom poslal vsem vojaških bazam na Zemlji.
Kar izvoli.
Polovica se mi bo verjetno zahvalila.
Me oklicala za junaka. –Ali pa za gnido.
No, to pa je bilo grdo.
Ne!
Prekleto! –Izbrala si napačno stran, Rose.
Česa? Genocida?
Virus bi moral spokojno evtanazirati ume.
Humano.
In mislil si, da je tudi delovalo.
Zato si ga razširil še na lastnem ozemlju.
A se ti ni niti sanjalo, kaj si storil,
dokler ni bilo prepozno. –Zahvaljujoč tebi,
lahko popravim to napako, se jih povsem znebim,
in rešim London.
Vse v kratkem odmoru za čaj.
Zdaj lahko človeštvu vrnem Zemljo.
Pravemu človeštvu.
Veš, kaj?
Moral se boš boriti za to.
Prenehaj!
Kaj pa je, general? Se bojite sami boriti?
Ne, če mi ni potrebno.
Greva na glavno cesto? –Pripravi se.
Nisva več v Kansasu.
Trent, ne!
Trent! Nehaj!
Upri se mu.
Nehaj.
Vrni se k meni.
Njihovi naravi se ne moreš upreti, Rose.
To ni bil nikoli Trent.
Ali Violet.
Gnusobi sta!
Glede tega se s tvojim očetom nisva nikoli mogla strinjati.
Zato je moral oditi.
Kot moraš tudi ti.
Baraba pokvarjena!
Čas za plačilo, desetnik.
Spizdi mi izpred nosa.
Uničila si naš dom! Zdaj sem na vrsti jaz.
Ne smem mu dovoliti oditi od tod.
Armadin pogon. Odpeljala nas bom domov. –Pojdi! Takoj!
Odpri!
Rose!
Stran!
Violet!
Odpri prekleta vrata! To je ukaz!
Odpri!
Violet!
Iti morava, Rose. Pridi. –Ne!
Če pride do pogonskega jedra, bo pobil vse na Zemlji. –Rose!
Prav, če boš ostala ti, bom tudi jaz.
Violet nas pelje v črvino.
Pojdita po Trenta in se poberite. Takoj!
Kaj pa ti?
Sama bom mogla končati to.
Počasi, orjak. Počasi.
Trent, čakaj! To nisi ti!
Ne!
Trent! Spravi se k razumu!
Trent! Vem, da si notri!
Daj, spravi se k redu, stari.
Trent! Trent!
Drži se!
Rose!
Ne izpusti!
Žal mi je.
Ne!
Moram.
Obljubil sem.
Trent, ostani z mano.
V redu boš.
Dobro, kot nov si.
Zveni slabo, ampak …
Nikoli jih nisem zares videl kot ljudi.
Samo kot sovražnika.
Opomnik vsega, kar sem izgubil.
Ampak zdaj?
Zdaj pa vidim le brata,
ki se je voljan žrtvovati za svojo sestro …
in kretena, kot sem jaz.
Ja, mislim, da si mu všeč.
Misliš tako?
Še vedno si živ, ne?
Dobro povedano.
Kako daleč smo od Londona? –Violet?
Vsak čas bomo tam. –Spravimo se čim prej tja.
Prepozno je. –Kaj bomo storili zdaj?
Jih bomo kar vse ustavili?
Prepustite to meni.
Kako za vraga si storila to? –Kaj točno?
Vse. –Reciva, da imamo zdaj s tvojim cepivom in mojo ladjo,
več kot dovolj moči, da ozdravimo vse.
Kot kaže sva si končno bot. –Kot kaže res.
Poglej se, vsa odrasla.
Čakaj.
Kje je Grant?
Želim si, da bi bil zdaj tu, da vidi to.
Kakšne zgodbe bi lahko pripovedoval.
Kot kaže si zdaj na vrsti ti.
Pridite, nezakonito sem parkirala.
Tri tedne kasneje …
Druščina. Zdravnica pravi, da bo trajalo nekaj tednov,
da se privadi na novo telo,
ampak predstavljam vam novega in izboljšanega Trenta Corleyja.
Ja, ja … Klinčevo ponižujoče je.
Ne, dobro izgledaš. Krasno izgledaš.
Torej? –Kako si lahko še grši?
To nam je v družini.
Družba.
Poglejte tole.
Vdrl sem v Radfordove zasebne datoteke.
Za kaj gre? –Zapor.
Kjer je imel vse državne sovražnike.
Ne ga srat.
Vključno z vajinim očetom.
Violet. Nastavi novo pot.
Ja, kapitanka. –Sem ti rekla.
Ja, ampak oče bo povsem razjarjen.
HORIZONTI
Prevod: denycare
Mislim, da bom kar spet šel ven.
Rez!
Ja. V bistvu je kar zabavno.
Pazi, kje hodiš.
Akcija!
Rez!
Hitro tečem, ne glede, kaj pravijo …
Če pa res!
Bom jaz.
Ujemi!
Pizda!
Sranje!
Oprosti.
Res lepo. Prav krasno, da si ti.
Seveda. –Oprostite.
Noga je pravkar padla z mize!
Ne, dajmo! Ne obupaj mi, Rose!
Ne obupaj mi! Imaš to, dajmo!
Dajmo, ja! Deluje …
Jebi se, Liam. Kaj, klinca?
Dobro, rez. Hvala.