PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
TEPLO POD MODROU OBLOHOU
TAK BACHA, TADY NÁM TO SEKNE
KLIMATICKÁ ZMĚNA JE FAKT
Dobré ráno.
SPEŠL
A TADY PŘÍBĚH KONČÍ
Chci napsat něco o vztahu mezi sociálními sítěmi a dluhy na kreditkách.
Cílené reklamy na Instagramu mě úplně zruinovaly.
A dostanu za to jen špatně padnoucí bodýčko?
Jo, bodýčka.
Ta mávají světem.
Jo, super.
Pojďme rovnou k věci.
Moc ti fandíme. Myslíme si, že bys pro Listicool byla přínosem.
Redigovala bys lifestylový sloupek a šéfovala ostatním autorům.
Co ty na to?
Musím si to promyslet.
Tohle by byl
tvůj
nástupní plat.
Ahoj, Olivie. Jen ti chci říct, že končím, ale uvidíme se na tvé svatbě.
Počkej, Kim.
Zrovna tebe nemůžu ztratit.
Splňuješ hned tři kritéria. Nejsi bílá, muž ani hubená.
Dorovnám, co ti nabízejí.
Je to 100 000 dolarů ročně.
Zřejmě ti ta práce byla souzena.
Tak hodně štěstí.
Ahoj, Ryi.
Obávám se, že tím to všechno končí.
Byli jsme jen kamarádi z práce, nic víc.
Tak ať se ti daří, na co sáhneš.
Přidej si mě na LinkedInu.
Mám z tebe obrovskou radost.
I když sám to ponesu dost těžce.
S kým se tady budu kamarádit?
Ryane.
Právě jsem zkoukla seriál Atypický a mám pocit, že tě konečně chápu.
Chceš zítra na oběd?
Tak co? Líbí se ti to?
Promiň, četla jsem předmanželskou smlouvu.
Tvůj článek se mi ale moc líbil. Dobrá práce.
Vážně? Děkuju.
- Škoda že ho nemůžeme publikovat. - Cože?
Úžasně a bez servítků jsi popsal, jaké je být postižený ve společnosti,
která vás diskriminuje.
Je to ale smutné a plné hněvu.
No jo, protože jsem smutnej a plnej hněvu.
Hele, já vím dobře, co je šikana.
Jsem zrzka.
Ale tohle?
To by lidi jen deprimovalo.
Nedá se to zakončit tím, že ses s postižením smířil
a chystáš se na Mount Everest, nebo tak něco?
Olivie, jsem s tím srovnanej,
ale pořád žiju ve světě, který si se mnou neví rady.
A to je hnusný a fakt mě to bolí.
Nechci tvrdit, že ne.
Možná bys to měl zhustit do humorných odrážek.
Jak jako? Deset nejlepších upadnutí na zem?
Jo! Perfektní. To napiš.
Tak auto ne. Tohle taky rozhodně ne. To ti říkám na rovinu.
Ryi, můžu s tebou mluvit?
- Panebože. Proč se válíš na podlaze? - Vylézt na postel bylo moc náročný.
Nazdar.
Mami,
víš jak jsem v 15 šel k doktorovi, protože jsem měřil jen 152 cm?
Jo.
A doktor nám řekl, že dál neporosteš.
Naštěstí se mýlil, syčák.
Myslím, že to bylo naposledy, co jsem nesplnil něčí očekávání.
Olivii se ten článek nelíbil?
Ale ne, líbil.
Jen se to
nehodí na náš blog.
Víš,
myslel jsem, že budu moct dělat všechno, co ostatní.
Zřejmě nemůžu.
Jestli by život nebyl snazší, kdybychom byli jen my dva.
Představuju vám novou členku týmu Kim.
Kim, tohle jsou Joey, Adam, Gabe a Benjamin.
- Jak je? - Tady je.
Ahoj! Ženský válej. Jsem Kim.
Tracy je svačinář. Teda pardon!
Svačinářka. Nezlob se na mě.
Takže samí…
kluci a já?
Jo.
Různorodost není naše silná stránka. Ale makáme na tom.
Adam je gay a je z Filipín, což nám přijde fantastický.
Je to tak. Teplejší už ani bejt nemůžu.
Seš boží, kámo. Vrhneme se na to, ne?
Benjamine, jsi první. Tak šup.
Sedmnáct důvodů, proč je letos útok Patriotů geniální.
Paráda, to se mi líbí. Jen tak dál. Pokračujte.
To snad ne.
Chci se pustit do humornýho výčtu
Deset situací, kdy poslankyni Cortezovou přerušili při…
To zní skvěle, protože je to něco pro ženy,
což by měly být všechny tvoje články.
Měla jsem tvořit obsah pro lifestylový sloupek.
Jo. Články pro holky.
Kámo.
Teda pro ženy.
Ahoj.
Tohle nebude pracovní. Co tam hledáš?
Ryi, přestaň.
Tak mi to ukaž.
- Ryi! - Dej mi to.
Domy v Carmelu. Chceš se tam vrátit?
- Ryi. - Počkej.
Mami, ty ses tam s někým seznámila?
S chlapem?
Tak s ženskou? Jé, mami, buď taky teplá.
Budeme teplí spolu.
Ryi.
Chystám se prodat dům.
Prosím?
Promiň mi to. Nevěděla jsem, jak ti to mám říct.
Je načase
začít znova.
Babička zemřela, ty ses
odstěhoval.
Teď jsem přece tady.
Jenže jsi tu jen na pár dní, ne?
Vždyť sis to tady nedávno předělala.
Nechápu, proč bys zrovna teď odcházela.
Můžu to tu předělávat, jak chci, pořád jsem tu ale uvězněná.
Bez přátel a bez jakéhokoliv zázemí.
Jsem osamělá.
To chápu, ale jedná se o dost zásadní rozhodnutí.
Musíš si to pořádně rozmyslet.
Už se stalo, Ryane.
Musím do práce.
Sám z toho nějak nadšenej nejsem,
ale fakt ti to
přeju.
MÝCH DESET NEJLEPŠÍCH UPADNUTÍ NA ZEM 1. NA ESKALÁTORU V AGOURA HILLS, 2001
Ahoj, Ryi.
Co večer podnikneme? Mám půjčený mámino auto.
Mohli bychom zajít do kina, na zmrzku,
propíchat někomu pneumatiky.
Proč tu nemají Sky Ferreiru?
To nevím.
Blondie.
„Zavolej mi.“
Což jsem očekával od tebe, darebáku.
Promiň. Vím, že jsem se vypařil jak pára nad hrncem.
Procházel jsem si rozchodem.
Je pravda, co se říká. Rozchody bolej.
Jo. Jsem rád, žes nakonec zavolal.
To já taky.
Mám dva volňásky na super nóbl svatbu.
Druhý rande a hned svatba?
Ryane, to je odvážnej tah.
No, já nevím, má tohle být rande?
Kdo ví.
Co myslíš?
Kurva.
Ty bláho!
Za 20 let prej bude New York pod vodou.
To naštve.
Dobrou noc, andílci.
Mami, trochu soukromí!
Klídek. Poznám, když se milujete.
Vím o tom už deset let.
To je působivý.
Tvý mámě jsem to řekla v roce 2012.
Ptala jsem se, co s tím.
A ona mi povídá: „Nic, Bino. Nech to vyrašit
jako lístky na slunci.“
- Mami, můžeš jít? - Jo.
Dobrou noc.
Teď nemám na sex ani pomyšlení.
Já myslel, že sex jsme zavrhli, když jsme si dali burritos.
To je hrozný, že se po jediným dnu v Listicoolu začnu přežírat.
- Nedívej se na mě tak! - Já jen…
Jo, Listicool stojí za prd.
A je fakt, že mě přijali, protože jsem holka, hnědá a tlustá.
Zase je ze mě symbolický zástupce menšin.
Pokud má někdo těžit z bolesti, co jsem si prožila, chci to být já.
A žiju u rodičů, takže mám vlastně nulový výdaje.
Můžu bejt na volný noze.
Jenže ta práce mi pomůže od dluhů i od rodičů.
Jasně.
Hele, víš co?
Prostě se smíříme s tím, že nemůžu mít dokonalý život.
Něco ti leží v hlavě a já ti chci nějak pomoct,
takže tě o tom nechám přemýšlet a půjdu dolů.
Šlohnu tvý mámě z lednice nějakej dobrej sýr, jo?
A víš co?
Kousek ti taky přinesu.
Hele, mě už ten teplej trojboj přestává bavit.
Skočím si pro pití.
Půjdu s tebou.
Ne.
Ty si musíš vyřešit tamhleto.
Tohle mě fakt do nálady nedostává.
- Ahoj. - Ahoj.
Měli jsme se dohodnout, kdo z nás sem může chodit.
Proč jsem tak příjemnej? V tuhle chvíli tě moc nemusím.
To chápu.
Jak se máš?
Dobře. Zase jsem s Richardem, jestli tě to zajímá.
Nezajímá, ale blahopřeju?
- To bylo ošklivý. Proč ten otazník? - Jen jsem prostě zmatenej.
Tvrdil jsi, že vám to neklapalo.
Neřekl bych, že neklapalo, jen…
Dyť je moje rodina.
A ty tady taky nejsi sám.
Neztrácel jsi čas a začal si s Henrym.
A co jsme se rozešli, určitě jsi každý večer u mámy,
abyste na sobě byli ještě víc závislí.
S Henrym jsme kámoši.
A máma se chce odstěhovat do Carmelu, v čemž ji láskyplně podporuju.
Jo, to určitě.
Hele, nesuď mě za to, že jsem zas s Richardem, jo?
Překvápek už jsem si užil dost.
A vím, že i když občas máme krizi a někdy je to s ním trochu nuda,
klape nám to.
A to mi stačí.
Tannere, nebudeme si nic nalhávat.
Ruku na srdce.
Když mi máma řekla, že se stěhuje, málem jsem zešílel.
To je mi jasný.
Že bychom se znali líp, než jsme si mysleli?
Já nevím.
To už nezjistíme.
Aspoň jsi neporušil svou zásadu.
Ryane, těch jsme porušili dost.
Myslím tu,
že při loučení to má vypadat líp.
Takže děkuju.
Tak zase někdy, Ryi.
Tak zatím.
Byl jsem tu dřív, takže…
Tak tohle je ložnice číslo dvě.
Donedávna to byl pokoj mého syna. Na zdi je pořád vidět, jak rostl.
Podívejte, jak vyrostl.
No, moc hezký. My žádný děti neplánujeme.
To respektuju.
My zas respektujeme planetu, že?
- Co je to za barvu? - To je má… říkám jí „rajčatová béžová“.
Tu jsem si namíchala sama. Je to… bylo to…
Celou tuhle stěnu můžeme strhnout a mít velikánskou ložnici.
- Tuhle? - Počkejte, to nemůžete!
Je to dům o dvou ložnicích.
Můžeme z toho mít jednu velkou.
Víš co, zlato? Ty růže by se mohly vytrhat a můžeme tam mít skalku.
- Boží nápad. - Viď?
Skalku?
Jo.
Běžte pryč.
Jestli jsou ty růže zavlažovaný, můžou zůstat.
Žádnej problém.
Kdy se budeme brát my?
Zlato, já v manželství heteráků nevěřím.
MOBILY SEM
Zakazujou mobily?
To je drzost. Dobře.
Všem nám zcizí identitu.
Jako fakt?
Mělo tu být 500 lidí a nakonec je to luxusní, ale komorní svatba.
To snad ne. Že by nás Olivia měla za své nejlepší kamarády?
Kdo to je?
Nebude to Oliviina žena?
Bere si někoho, kdo kulhá?
Nemáme na vybranou, musíme fandit.
Zde přichází nevěsta,
celá v černém.
Tebe jsem nepozvala, mami. Ale tak co už. Ahoj.
Líbezná dívenka
v jemně zářícím světle.
Rae, když jsem tě srazila autem,
chtěla jsem ujet a nechat tě umřít.
Pak jsem viděla tu krásnou tvář
a řekla si: „Tak asi zůstanu.“
- Tak jo. - Dobře.
Olivie,
jsem tak ráda, že jsi ten den neujela.
Částečně i proto, že bych vykrvácela.
Nenávistní lidé řeknou, že mi po té nehodě prostě přeskočilo.
Ale není to tak.
Jsi jedinečná
a výjimečná osoba.
Tímto vás prohlašuji za manželky.
Do háje. Dokonce i tak divná svatba mě dojala.
Pití se stimulanty?
Proč ne. Trocha amfetaminu se na takové svatbě hodí.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Ryane, k tomu článku o tvých pádech.
Je to přesně ten typ humoru, který budou ty blbečci žrát.
V pondělí ho chci publikovat.
Teď, když je Kim pryč, by ses mohl stát mou jedničkou.
Jupí.
Tamhle je můj bývalý. Ahoj, Elone.
- Hele, jsi v pohodě? - Jo.
Dal bych si ale něco k jídlu.
Žádné tu není.
Olivia nechtěla, aby někdo v její šťastný den přežvykoval.
Tak bacha. Mám koule.
- Ravi! - Tyhle projevy jsou toxický.
Ne, jako fakt, čokoládový. Dáš si?
On je tak pozorný.
Pane bože.
Vítejte, vážení přátelé
a příslušníci toho, co některé kultury nazývají rodinou.
Nyní přichází ta část svatby, kdy nás můžete chválit.
Pardon.
Olivie,
naše přátelství mi změnilo život.
Nevstoupit do tvé kanceláře, nikdy bych se nedočkala šestimístné cifry…
Mockrát ti děkuju, Samantho.
Ryane?
- Co je? - Ryi.
- Já nechci. - Běž, kámo.
- Bože. - Nejdu.
Co bych tak řekl?
Jsi ta, která vždycky dosáhne svého.
Postrčila jsi mě.
V některých případech správným směrem, jindy ale naopak
špatným.
Poslední dobou to bylo spíš to druhé.
Nechci už dál psát nezajímavý kraviny.
Nechci usilovat o to,
aby moje existence přestala být lidem nepříjemná.
To jsem dělal celý život.
A ani jednou jsem se nezeptal sám sebe:
„A mně to příjemný je?
Jak se sakra cítím já?“
Dávám výpověď.
No nic.
Šťastná nevěsto, přeju ti hezkou svatbu i život.
Děkuju.
Tak jo.
Jo. Děkuju.
Panebože, ty rošťáku!
To bylo odvážný.
Bezvadný, zlato.
Nevěřil bych, že to řeknu. To ty stimulanty.
Kdepak, to šlo od srdce.
Co chceš dělat?
Nevím. Asi ten článek o svém postižení zveřejním někde jinde.
Já ti povím, kde ho zveřejníš.
- V The New York Times. - Ravi!
Budeš ho publikovat na webovce, kterou spolu založíme.
Končím s lidmi, kteří mě nechápou.
A rozhodně už nebudu dál cpát svoji sexy prdelku
do nějaký úzký židličky u nudnýho stolu.
Nechám si vyrobit vlastní stůl. Ravi měl pravdu. Jsem podnikatelka.
To jsem neřekl, ale souhlasím.
To je fuk. Jde o to, že si věřím.
Co ty na to?
Ne.
Nechci provozovat web, víš?
To je tvoje vize. Hýčkej si ji.
Rád pro tebe ale budu dělat.
To beru.
Odteď jsem tvoje šéfka, kámo!
Pojď ke mně.
My chceme taky.
- Dobře. - Tak pojď.
Ahoj.
Hele.
Musíme si říct, co tady děláme. Ty a já. Něco je ve vzduchu.
To je sice pořád, ale je nutný si říct, jestli to chceme brát v potaz.
Už žádný zmatkování.
Jo, něco mezi náma rozhodně je.
Henry, víš,
nedokážu teď s nikým chodit.
Promiň mi to.
Ale!
Hodil by se mi nejlepší kámoš.
Pokud máš zájem.
No.
To je docela dobrej nápad.
Budu rád.
- Dobrý. - Možná to tak bude lepší.
Oba jsme submisivní.
No jo, to je fakt blbý.
Věnuješ mi tenhle tanec?
- Chtěl jsem… - Dojdu si pro další pití.
Dobře.
Budeš mi chybět.
Olivie, chci…
Nemluv.
Něco ti povím.
Já submisivní nejsem.
Pamatuješ?
Krucinál, ty jsi dneska tak produktivní.
Předně to usadilo moje křehký ego,
ale taky mě to sexuálně vzrušilo.
Mám z tebe velkou radost.
Já ze sebe taky.
Až na to, že žiju s rodiči.
Jinak jsem ale spokojená.
Když o tom mluvím, v dohledné době se přesunu do Los Angeles.
Tam znám lidi, který mi pomůžou vydělat prachy.
Jo. To naprosto chápu.
No a vztahy na dálku bývají na prd, takže jestli o něco takovýho nestojíš…
doporučuju ti přestěhovat se do LA.
Proč bych měl?
Nenuť mě to říkat.
Ne, chci to slyšet, jasný?
Let z Oaklandu do LA trvá dlouhých 28 minut.
- Takže když… - Dobře.
Protože
tě miluju.
A chci s tebou být co nejvíc.
- Tos chtěl slyšet, ty úchyle? - Jo.
Taky tě miluju.
- Ahojky! - Jak je?
- Kluci! - Co se děje?
- Jsme zasnoubeni. - Ne!
Jsem těhotná!
Panebože!
Ahoj, mami. To ti byla ujetá svatba.
Zabavili nám telefony. A nebylo tam nic k zakousnutí.
Mám ti udělat něco k jídlu?
Něco si udělám.
Tak co?
Všechno v pohodě?
Omlouvám se.
Do Carmelu se nestěhuju. Zůstávám tady.
Cože? To ne, fakt bys tam měla jet.
Chceš na to hořčici?
Jo.
Hele, mami, předtím jsem se choval trochu sobecky.
Máš právo mít svůj vlastní život.
Já ho mám. Tady.
Ale nemáš. Sama jsi to říkala.
Strávila jsem tam jeden víkend. Je to bláznovství.
Co když se přestěhuju a nebude to tam tak kouzelné,
jak si představuju?
Mami, já chápu, proč jsi zpanikařila.
Když jsme spolu bydleli a ty jsi mi vařila,
měl jsem pohodlný a bezpečný život.
Na jednu stranu jsem si říkal:
„Proč mám chodit proti proudu?
Měl bych si vážit toho, co mám, dělat, co mám ve zvyku.“
Ale seru na to.
Oba si zasloužíme velkolepej a nádhernej život.
Tumáš.
Děkuju.
S tím proudem to byla překrásná metafora.
Je to vynikající.
Něco jsem se přiučil.
O MĚSÍC POZDĚJI
Ryi, nezapomněli jsme na něco?
Snad ne.
Páni, prázdné domy jsou takové herečky.
Předvádí, jak zejí prázdnotou, a ta ozvěna…
Přímo se dožadují pozornosti.
Rozloučíme se?
Jo.
Ale ne tady. Nestojím o tu ozvěnu.
Na.
Až tam dorazím, zavolám ti.
Dobře.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Měj se.
- Ahoj. - Kde mám ten článek?
Už to bude. Musel jsem se rozloučit s mámou, víš?
Tak to promiň.
Potřebuju to mít hotový,
abych si to mohla odškrtnout, víš?
Začínáš na mě mluvit kancelářským žargonem,
kterýmu ani pořádně nerozumím.
Budíček!
Ježíši Kriste.
Haló?
Ryi, jsi v pohodě?
Čau. Jo, jsem.
Můžu ti zavolat pak?
Překlad titulků: Michal Pokorny