ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Один, два, три, чотири,
п'ять, шість, сім, вісім.
Рожевастику, вона гарно пахне.
Він добре говорить, незважаючи на ДЦП.
Але коли він почне ходити?
Я переживаю. Йому п'ять.
Я купила ходунки, але він до них навіть не підходить.
Ми не знаємо, як ДЦП вплине на Раяна фізично.
Ви повинні бути готові, що Раян може не почати ходити.
Який жах.
Я тебе схоплю й заобіймаю.
Гей.
О боже. Не дивись так на мене.
У дитинстві в тебе був такий самий вираз обличчя.
-Тобі це все подобається, правда? -Так.
Саме те, що треба.
Ранкові обійми.
Мамо, вранці я пустив сльозу, бо побачив у рекламі схожого на Теннера хлопця.
-Мені стане легше? -Авжеж.
Проте ти знав, що в нього є хлопець.
-Мамо! Це не допомагає. -Пробач, твоя правда.
Усе, я здаюся.
Кер, я подумала й усвідомила…
Раяне!
-Мій солодкий! -Що?
Я щиро радію, що ви помирилися.
Сьогодні день примирення.
Ми з твоєю мамою учора посварилися. Але я готова миритися.
Я дуже радий. Ми знайомі?
Звісно! Я розповідала тобі про Тоню.
Вона жила з нами, коли ти був малям.
Ми купалися разом. Пам'ятаєш? Ти так бовтався.
-Не пригадую. -Бовтався, як тюленя.
Ми разом вчилися на медсестер. Хай там як, зараз вона живе тут.
Кер, учора ввечері С'юзан виносила з дому Філа свої речі.
-Думаю, вони порвали. -Тоню, будеш снідати?
Буду. Чорт.
Млинці. А я надіялася на французькі грінки.
-Я тобі приготую. -Це було б чудово.
Якщо тобі не важко. Дякую.
Алло?
Так, це Карен.
О боже.
Так.
Усе добре?
В бабусі стався інсульт.
Вона померла.
О боже! Ні!
Ні!
СМЕРТЬ ВІД ТИСЯЧІ ПОРІЗІВ
Тато сказав мені це після того, як втратив батьків.
Пробачте за мій сплеск емоцій.
Це все мене спровокувало,
бо торік я втратила маму.
Скорбота — це на все життя.
-Нічого. -Я б…
Кер, не переживай. Прошу тебе, не переживай.
За допомогою мого горя ми подолаємо твоє.
Я помітила, що ти ще не плакала.
-І це нормально. Це… -Тоню.
Ти ще не усвідомила. Це нормально.
Щосуботи бабуся нагадувала мені, де лежить її план похорону.
«Люба Карен,
якщо ти це читаєш, то мене вже немає.
Надіюся, не в домі пристарілих, бо я б на це не погодилася.
Похорон відбудеться в церкві св. Валентини».
В церкві? Вона була релігійна?
Не знаю. Інколи.
«Подія має бути скорботна. Без зайвих веселощів».
Невеселий похорон?
Рай, годі.
«Будь ласка, одягни
чарівне плаття, яке я купила тобі на перший день народження Раяна.
На поминках подавай м'ясну нарізку.
Додаю детальніше меню.
Поминки влаштуй у мене вдома».
Хіба не логічніше в нас?
Ні, вона хотіла тут.
Добре.
Раяне, треба глянути, в якому стані спальня й ванна.
Ходімо.
Мамо?
Мамо!
Ти в порядку?
Я в порядку. Треба чимало зробити.
Піти в бюро, купити квіти, обдзвонити рідню.
Я приберу в домі.
Я допоможу, з чим треба.
Треба зняти постіль з ліжка. Ходімо.
Глянь. Це вона на випускному в школі.
О боже.
Вона була така красива.
-А й справді. -Так.
-Візьмемо це фото. -Я…
Дякую, що запропонував поспати на дивані. Ти золотко.
Що? Я не… Я не пропонував.
-Не сердься. Їй самотньо. -Добре.
Мамо,
я можу ще щось зробити?
Я ж добре пишу. Допоможу тобі з промовою.
Я сама.
Добре. Про що писатимеш?
Я так мало знаю про життя бабусі.
Що вона любила?
У неї була я.
Що ж, на цьому наче все.
А ще книжковий клуб.
Проте її виключили. Взяли й прогнали.
Була палка суперечка про те, чи роман «Сто років самотності» непристойний.
Вона так не вважала.
Вона любила
романи, от і все.
Вона завжди була поряд.
Може, зробимо паузу?
Знаєш, кому завжди важче, ніж тобі?
-Кому? -Соні Морґан.
Точно! Пропустили початок «Справжніх домогосподарок»!
-От чорт. -Я принесу випити.
Рай, я…
думала про…
Це реклама з хлопцем, який нагадує Теннера.
Мені жаль.
Нічого. Вино допоможе.
Кабельне таке дороге.
Мамо?
Спершу апельсин, тепер це.
Знову ДЦП бушує.
Пробач.
Рай, дещо ти справді не можеш робити, але це не той випадок.
-Чому ти мене не навчила? -Я пробувала, але ти знаходив відмовки.
-Може, навчиш мене зараз? -Ні.
Просто… Мені легше самій замести.
Іди.
Як її скласти?
-Розкажи. -Хочу веселку.
Рай, глянь сюди. Це наче маленька сніжинка.
Як же сумно. Це…
-Можеш засунути в ямку… -Раяне.
Дивись. Бабуся купила тобі нову іграшку.
-Сюди. -Не повзи.
Хочеш іграшку — підійди.
-Мамо, він не може. -Будеш з ним панькатися, то й не зможе.
Так, іди сюди.
Давай.
Так, іди. Молодець!
Чудово. Так.
-Мамо. -Нічого.
-Зачекай, я… -Хороший хлопчик.
Бачиш? Гарно. Дуже гарно.
Так.
-Я не можу встати. -Зможеш…
-Привіт. -Карен, привіт.
Слухай,
у мене померла мама, і я не хочу бути одна, тому…
Мені шкода.
Іди сюди.
Мамо, послухай.
Я думав про те, що ти казала,
ти так багато для мене робиш, і я хочу тобі допомогти.
Може, доручиш мені хоча б приготувати їжу для поминок чи щось таке?
Це було б чудово.
Можеш також забрати бабусину сукню для відкритої труни?
-Ти знаєш, про яку я? -Білу сукню. Авжеж.
Я тебе не підведу, обіцяю.
Про хороше: я продала лубутени за ціною вище ринкової.
-Це успіх. -Правда?
-Так. -Кім?
Привіт.
-Як тримаєшся? -Усе добре.
Що ти тут робиш?
Я знала, що в Карен біда, тому запропонувала приготувати вечерю.
Я забула тобі розповісти,
але ми з твоєю мамою стали друзями, поки ви не спілкувалися.
Я приготувала їй твої улюблені мушлі.
Мої фаршировані мушлі?
Я зрозуміла, чому ти їх любиш.
Така смакота. Пробач. Ти сердишся?
За інших обставин я б розсердився,
але з тобою щойно порвали, а твоя мама померла, тому я вам пробачу.
Чана масала.
Складна назва.
Для мене так рідко хтось готує. Дякую.
Мені це в радість.
Я готова проспати тиждень.
Розслабся, я помию посуд.
Сонце, зважаючи на вчорашнє, краще це зробить Кім.
Мамо, я можу помити посуд.
Я все зроблю. Мені не складно.
Куховарю, прибираю. Де мій наречений?
Не сердься, що запитую, але як ти?
Навіть не знаю.
Розумію.
Коли померла моя мама, всі думали, що я горюю, а я нічого не відчував.
Я почуваюся так само.
Я не міг повірити, що втратив найважливішу людину в житті.
Моя мама була прекрасна, любляча людина.
Материнство давалося їй так природно. Вона все для нас робила.
Навряд чи хтось любитиме мене так, як мама.
Розумію, про що ти.
Заходь.
Ні слова.
Міс Гейс.
Чудове плаття.
Труна готова, якщо хочете подивитися.
О боже.
О боже, Раяне!
Раяне, що ти накоїв?
Ти забув про комбінацію!
Усе просвічується.
О боже.
Мамо, як я мав знати? Ти ж не казала.
Я не знала, що тобі потрібно пояснювати, як працює одяг.
Сер, нехай буде закрита труна.
Дякую.
Мамо, пробач.
Усе добре.
-Треба було доручити плаття Кім. -Що?
Просто кажу. Вона б не облажалася.
Не будь, як дитина.
-Вітаю, Доніель. -Вітаю.
О боже. На ній червона сукня.
Ну звісно.
Привіт.
Нічогеньке в тебе плаття.
Воно таке… Ти молодчина.
Можеш оце роздати?
Не можу. У мене тунельний синдром.
Я думала, що ти знаєш. Пробач. Знаю, сьогодні важкий день.
-Кім, дякую, що прийшла. -Звісно.
Можеш роздати ці програмки?
-Авжеж. -Дякую.
-Привіт. -Привіт.
Я не поводжуся, як дитина.
Помітив, що у вас із Кім зв'язок.
Ти довіряєш їй більше, ніж мені.
Не пробуй перетягнути всю увагу на себе.
Це похорон моєї мами. Будь ласка.
О боже. Бабуся знала ще одного гея? Звідки?
Вітаю, дякую, що прийшли. Ми от-от почнемо.
Насолоджуйтеся.
Вочевидь, я сьогодні все роблю не так, тому я краще сяду.
Добре.
-Міс Гейс. -Так?
Можемо починати.
Так мало людей.
Мені дуже жаль.
Можемо зачекати.
Ні.
Починаймо.
Прошу встати.
Друге послання до Тимофія.
А тепер даю слово дочці Лорі — Карен.
Мама була…
Вона була Супермамою.
Материнство давалося їй так легко.
Тому вона присвятила йому життя.
Не віриться, що вона померла.
Навряд чи хтось любитиме мене так, як мама.
Міс Гейс, Раяне, співчуваю вашій утраті.
Дякую, Генрі.
-Хто ви моїй бабусі? -Я був її садівником.
Інколи вона плуталася й називала мене Раяном.
Я не Раян. Я Генрі.
Приємно по…
Лорі плутає геїв. Суперечливо!
Я не гей.
Пробачте.
Тепер я суперечливий. Не хотів вішати ярлик.
Я не вважаю, що гетеросексуальність — це погано.
-Лише трішки. -Жартую. Я дуже навіть гей.
Самостимуляція. У мене розлад аутистичного спектра.
Неважка форма, дуже легенька.
У мене ДЦП. Теж легенька форма.
Приходь у мою групу інвалідів.
Зветься «Каліки».
З очевидних причин в інтернет запрошення не викладеш.
-Я дам тобі свій номер. -Це було б круто.
Рай.
Нам треба йти.
Секунду.
Як тобі похорон?
-Дуже гарний. -Так.
Дякую.
-Мої співчуття. -Дякую.
-Раяне. -Так.
Добре.
-Приємно познайомитися. -Па-па.
Треба розкрити всі штори.
Коли тут світло, то не так депресивно.
Рай, де домашній сир?
-Це не м'ясна нарізка. -Знаю! Я купив…
Бабуся дала дуже чіткі настанови.
Боже, як ти посмів? Ти не змінився!
Божественні тюфтельки.
У тому списку все неїстівне.
Байдуже! Краще б я все зробила сама.
Як мені чогось навчитися, якщо ти все контролюєш?
Це вже… Просто… Поговоримо про це пізніше.
-Дядьку Джеральд! Вітаю! -Вітаю!
Раді вас бачити.
Тітко Доніель.
Гей. Вам з чимось допомогти?
Тітка Доніель — п'яниця.
Простеж, щоб вона не напилася.
Тітко Доніель! Вітаю!
Це для мене? Дякую.
Золотко, як ти тримаєшся?
Пам'ятаю, що на похороні мами
мене нарешті настигла скорбота.
-Я геть розкисла. Ти журишся? -Я…
-Тепер ти журишся? -Я у вбиральню. Даруйте.
Скорбота от-от тебе настигне. Будь готова. Тримайся.
Мама просила, щоб на поминках ми по черзі
сказали про неї щось добре.
-Рай, хочеш почати? -Авжеж.
Добре. Я любив бабусю.
Разом ми дивилися «Закон і порядок».
Вона любила вбивства.
-Хтось іще? -Я не знала Лорі, але знаю Карен.
Знаю, що Карен стала такою людиною,
тому що в неї були особливі стосунки з матір'ю.
Усім дякую. Дякую.
Випиймо за Лорі. Жінку понад усіма жінками.
До дна.
Знаєте що? Годі верзти нісенітниці.
Мама не була хорошою людиною. Вона була зла й егоїстична
і жахливо ставилася до всього навколо.
Карен, як я тебе розумію.
-Коли моя мама… -Тоню.
Мені остогидли розповіді про твою маму й питання про те, як я почуваюся.
Що я відчуваю?
Полегшення. Порадиш книжку для такого випадку?
У неї була деменція. Життя було б пеклом.
Навіть без деменції вона була нестерпна.
Годі з мене.
Амінь! Говори, сестро. Тобі на користь.
Тоню, заткнися.
Ти зловживаєш гостинністю, і тобі пора виїжджати.
Забирайся. Більше не хочу тебе бачити.
Усі забирайтеся.
Мама просила посидіти до восьмої, але вона мертва, тому яка різниця?
Я просто хочу скинути це довбане плаття!
Слава богу.
Думала, у нас тут два в одному.
Тітко Доніель? Маленька? Вам треба викликати таксі.
Ти так схожа на мою дочку.
Гей.
Подзвоню завтра. Лягайте спати.
-Не загуби її. -Чорт!
-Мамо. -Так.
Мамо, ти повелася дуже не в стилі консервативної Лори Ешлі.
Я думаю, що Лора Ешлі дуже мною пишалася б.
Мамо.
Я зруйнував тобі життя?
Ні, сонце, ні.
Раніше ти казала, що я тягар,
а після смерті бабці поводишся, ніби я безтолковий.
Я не хочу бути винним у тому, що твоє життя не таке, як ти бажаєш.
Сонце, після твого народження моє життя стало складнішим,
але також значно щасливішим.
Не хочу бути ще одним, про кого ти дбаєш.
Я дбатиму про тебе до кінця свого життя.
Утім, тобі це не потрібно.
Тому мені пора замислитися про те, чого хочу я.
Чого ти хочеш?
Не знаю.
Хочу, щоб на мій похорон прийшло більше, ніж вісім людей.
Мамо, ти точно дійдеш до двозначних чисел. Боже!
Можливо. Треба упакувати їжу.
Добре.
О боже.
Стоп, це…
Італійські начо з «Макароні Гриль»? Саме вони.
Я думала, їх більше не готують.
Це так. Але я сказав, що це на похорон, і вони погодилися.
Який ти!
Це ж ягідний торт з пекарні «Світ Леді Джейн».
-О боже! -Так.
Я знав, що день буде паскудний, тому приніс твої улюблені страви.
Ти просто…
Ти просто наймиліший…
О боже!
Я плачу.
Я плачу через начо.
-Це добре. -Так.
Дивись, я змів гігантську купу бруду.
Але мені не вдається згорнути її совочком.
Навчиш мене?
Зигзаг. Тримай!
Я звідси втечу!
Візьми ходунки.
Постав ноги так.
-Совочок тримай отак. -Добре.
Ти його принесеш.
Як мій синочок виріс!
Готова?
-Так. -Гаразд.
-Ще раз, ти зможеш! -Боже, годі!
Так.
Ти ходиш!
Ти зумів.
Ти ходиш!
Ти зумів!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська