EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Én, to, tre, fire,
fem, seks, sju, åtte.
Pinkalicious, hun lukter godt.
Han snakker godt til tross for CP-en.
Når vil han gå?
Jeg er bekymret. Han er fem.
Jeg har rullator nå, men han vil ikke røre den.
Vi vet ikke hvordan Ryans CP vil påvirke ham fysisk.
Du må forberede deg på at han kanskje ikke vil gå.
Så fryktelig.
Jeg skal ta deg. Jeg klemmer deg.
Hei.
Herregud. Så nifs du er.
Du hadde det samme ansiktsuttrykket da du var liten.
-Du elsker dette, ikke sant? -Ja.
Det var det jeg trengte. En god morgen-klem.
Jeg gråt av en Geico-reklame i morges fordi fyren lignet på Tanner.
-Vil det gå bra med meg? -Selvsagt.
Men du visste at han hadde kjæreste.
-Mamma! Det hjelper ikke! -Beklager, du har rett.
Greit. Jeg gir opp.
Jeg har tenkt. Jeg skjønner…
Ryan!
Skjønne gutten min!
Det styrker sjelen min å se dere sammen igjen.
Det er en dag for forsoning.
Moren din og jeg hadde det tøft. Men jeg er klar til å leges.
Så bra. Har vi møttes før?
Selvsagt! Jeg har fortalt deg om Tonya.
-Hun bodde hos oss da du var liten. -Vi badet sammen. Husker du? Du var dvask.
-Jeg husker ikke det. -En dvask sel.
Ja, vi gikk på sykepleien sammen. Uansett, hun bor her nå.
Jeg så Susan bære tingene sine ut av Phils hus i går.
-Så jeg tror det er slutt. -Tonya. Hei. Vil du ha frokost?
Det vil jeg. Filleren.
Pannekaker. Jeg håpet på arme riddere.
-Det kan jeg lage til deg. -Det ville vært fint.
Bare om det er greit. Takk.
Hallo?
Ja, jeg er Karen.
Herregud.
Ja.
Er alt i orden?
Bestemor fikk slag.
Hun er død.
Herregud! Nei!
Faren min sa det til meg etter han mistet sine foreldre.
Jeg beklager utbruddet mitt i sted.
Dette har påvirket meg sånn, fordi jeg mistet min mor i fjor.
Og sorg varer livet ut.
-Det går bra. -Jeg…
Kare, vær så snill, ikke bekymre deg.
Jeg skal bruke min smerte til å hjelpe deg.
Jeg la merke til at du ikke gråt i sted.
-Det er greit. -Tonya.
Du fordøyer det. Så normalt.
Hver lørdag minnet bestemor meg på hvor begravelsesplanene var.
"Kjære Karen,
leser du dette, har jeg gått bort.
Forhåpentligvis ikke på sykehjem, det hadde jeg ikke godtatt.
Begravelsen min skal holdes i kirken St. Valentina."
Kirke? Var hun religiøs?
Jeg vet ikke. Noen ganger.
"Jeg vil ha det enkelt. Ingen unødvendige festligheter."
Ingen moro i en begravelse?
Slutt, Ry.
"Ha på deg den fine kjolen jeg ga deg til Ryans første bursdag.
Mottakelsen skal ha kjøttpålegg. En mer detaljert meny er vedlagt.
Det skal ta sted i mitt hus."
-Gir det ikke mening å ha det hos oss? -Nei, hun ville ha det sånn.
Ok. Ryan, la oss sjekke tilstanden på soverommet og badet.
Ok? La oss gjøre det.
Mamma?
Mamma!
Går det bra?
Ja. Mye må gjøres. Gå til begravelsesbyrå, hente blomster, ringe familien.
Jeg vasker huset.
-Jeg gjør hva enn du trenger. -Da tar du av sengetøyet med meg. Kom.
Se. Dette er henne på uteksamineringen fra videregående.
Gud. Hun var så vakker.
-Hun var virkelig det. -Ja.
-La oss bruke det bildet. -Jeg…
Så snilt av deg å tilby å sove på sofaen. Takk.
Hva? Jeg tilbød ikke.
-Ikke bli sint. Hun er ensom. -Ok.
Mamma, kan jeg gjøre noe mer?
Jeg er skribent. Jeg kan hjelpe med minnetalen.
-Jeg tar meg av det. -Ok. Hva skal du skrive om?
Jeg vet ikke mye om bestemors liv. Hva var hobbyene hennes?
Hun fikk meg.
Det var på en måte bare det. Hun var i en bokklubb.
Men de kastet henne ut.
Det var en stor krangel om Hundre års ensomhet var smuss.
Hun syntes ikke det. Hun elsket romantikk, og det var det.
Og så var hun bare der.
Skal vi ikke ta en pause? Vet du hvem som alltid har det verre enn deg?
-Hvem? -Sonja Morgan.
Det stemmer! Første halvdel av RHONY!
-Søren! -Jeg henter drikke.
Ry, jeg jeg tenkte på…
Det er reklamen med han som ligner på Tanner!
-Jeg er lei for det. -Det går bra. Vin hjelper.
Kabel-TV er så dyrt.
Mamma?
Appelsinen først, og nå dette.
CP slår til igjen! Beklager.
Noen ting kan du ikke gjøre, men dette er ikke en av dem.
-Hvorfor lærte du meg det ikke? -Jeg prøvde, men du snek deg unna.
-Ok, kan du lære meg det nå? -Nei.
Det er lettere om jeg gjør det selv.
Gå.
Hvordan fungerer det?
-Si det. -Jeg vil ha regnbuen.
Ryan, se på denne. Den er som et lite snøfnugg.
Det var så trist. Det…
-Kan du sette gravema… -Ryan.
Se. Bestemor kjøpte en ny leke til deg.
-Her. -Nei, ikke kryp.
Du må gå om du vil ha den.
-Han kan ikke gå. -Han lærer aldri om du skjemmer ham bort.
Ja. Kom igjen.
Ja. Kom igjen. Veldig bra. Å ja.
-Mamma. -Ok.
-Vent, jeg skal… -Flink gutt.
Ser du? Det var flott. Veldig flott.
Greit.
-Jeg kan ikke reise meg. -Og du skal…
-Hei. -Karen, hei.
Hør her, mamma døde nettopp, og jeg vil ikke være alene, så…
Jeg er lei for det.
Kom.
Hør her, mamma.
Jeg har tenkt på det du sa.
Du gjør så mye for meg, og jeg vil bare hjelpe deg.
Kan jeg i det minste ta meg av maten til mottakelsen eller noe?
Det ville vært fantastisk.
Kan du hente antrekket bestemor ville ha til den åpne kisten?
-Vet du hvilken det er? -Den hvite. Forstått.
Jeg lover å gjøre deg fornøyd.
Det positive er at skoene solgte over markedsverdi.
-Det er en seier. -Ikke sant?
-Ja. -Kim?
Hei.
-Hvordan går det? -Det går greit.
Hva gjør du her?
Jeg visste hva Karen gikk gjennom, så jeg tilbød å lage middag.
Jeg glemte kanskje å si det,
men moren din og jeg ble venner da dere ikke var på talefot.
Jeg laget din favoritt til henne, pastaskjell.
Mine fylte pastaskjell?
Jeg forstår hvorfor du liker dem. Så gode. Unnskyld. Er du sint?
Jeg hadde vanligvis blitt det,
men du ble dumpet og moren din døde, så jeg lar det gå.
Chana masala.
For en tungekrøller.
Det er så sjelden at noen lager mat til meg. Takk.
Gleden er på min side.
Føles som jeg kan sove en uke.
Slapp av, jeg kan ta oppvasken.
Etter gårsdagen, bør nok Kim gjøre det.
Mamma, jeg kan ta oppvasken.
Jeg kan gjøre det. Det går bra.
Matlaging og oppvask. Jeg bør bli gift.
Ikke hat meg fordi jeg spør, men hvordan går det?
Jeg vet ikke.
Jeg skjønner.
Alle antok at jeg sørget da mor døde. Jeg følte meg bare nummen.
Det er akkurat sånn.
Jeg kunne ikke tro at jeg hadde mistet den viktigste personen i livet mitt.
Moren min var en fantastisk, kjærlig person.
Det kom naturlig for henne å være mor. Hun ordnet alt for oss.
Ingen vil nok elske meg så høyt som hun gjorde.
Jeg vet hva du mener.
Kom inn.
Ikke si et pip.
Ms. Hayes. For en fin kjole.
Kisten er klar om du ønsker å se.
Herregud.
Herregud, Ryan! Hva har du gjort?
Du glemte underkjole!
Man kan se alt.
Herregud.
Hvordan kunne jeg vite det? Du sa det ikke.
Jeg trodde ikke jeg måtte forklare hvordan klær fungerer.
Sir, vi velger en lukket kiste.
Takk.
Beklager, mamma.
Det går bra.
-Kim skulle nok ha hentet kjolen. -Hva?
Hun hadde ikke rotet det til.
Slutt å være så barnslig.
-Hallo, Dawnielle. -Hei.
Herregud. Hun har på seg rød kjole.
Selvsagt.
Hallo.
Se på deg i det antrekket.
-Det er… Bra for deg. -Kan du dele ut disse?
Jeg kan ikke. Jeg har karpaltunnelsyndrom.
Jeg trodde du visste det. Beklager. Jeg vet det er tøft.
-Kim, takk for at du kom. -Ja.
Kan du dele ut programmene?
-Selvsagt. -Takk.
-Hei. -Hei.
Jeg er ikke barnslig. Jeg sier at du og Kim har et bånd.
-Du stoler mer på henne enn meg. -Ikke få dagen til å handle om deg.
Det er min mors begravelse. Vær så snill.
Kjente bestemor en annen homofil fyr? Hvordan?
Hallo, takk for at du kom. Vi begynner snart.
Hygg deg.
Jeg kan ikke gjøre noe riktig i dag, så jeg går og setter meg.
Ja.
-Ms. Hayes. -Ja?
Vi kan begynne.
Det må da være flere.
Jeg beklager.
Vi kan vente litt.
Nei. La oss bare gjøre det.
Reis dere.
Vi skal lese fra 2. Timoteus.
Nå er tiden inne for Lauries datter, Karen.
Moren min var…
Hun var supermamma.
Det kom naturlig for henne å være mor.
Hun gjorde det til en livsstil.
Jeg kan ikke tro at hun er borte.
Jeg tror ikke noen vil elske meg som hun gjorde.
Ms. Hayes, Ryan , jeg kondolerer så mye.
Takk, Henry.
-Hvordan ble dere kjent? -Jeg var gartneren.
Noen ganger ble hun forvirret og kalte meg Ryan.
Jeg heter Henry.
Hyggelig å…
Forvekslet homofile. Problematisk!
Jeg er ikke det.
Beklager. Nå er jeg problematisk. Jeg mente ikke å anta.
Det er så klart ikke galt å være heterofil.
-Eller litt. -Jeg tuller. Jeg er veldig homofil.
Det er bare stimming. Jeg er på spekteret. Det er en mild versjon, så bare et dryss.
Jeg har cerebral parese. Også bare et dryss.
Du bør komme til gruppen min!
Vi kaller oss Crips, men vi kan ikke skrive det på Meetup.com.
-Jeg kan gi deg nummeret mitt. -Ja, flott.
Ry.
Vi bør dra.
Ja, ett øyeblikk.
Likte du tjenesten i dag?
-Den var nydelig. -Ja.
Takk.
-Kondolerer så mye. -Takk.
-Ryan. -Ja.
-Ok. Hyggelig å møte deg. -Ha det.
La oss sørge for at gardinene er åpne.
Det ser mindre deprimerende ut i lyset.
Ry, hvor er hytteosten?
-Det er ikke kjøttpålegg. -Ja, jeg ga deg…
Bestemor hadde spesifikke instruksjoner. Hvordan kunne du? Du forandrer deg aldri.
Kjøttbollene ser nydelige ut.
-Det hun ville ha var ikke mat. -Samme det! Jeg skulle ha gjort det selv.
Hvordan skal jeg lære når du er kontrollerende?
Det er… Vi tar dette senere.
-Onkel Gerald! Hei! -Hei!
Så hyggelig å se deg. Tante Dawnielle.
Hei. Hva kan jeg gjøre?
Tante Dawnielle er alkoholiker. Pass på at hun ikke får tak i alkoholen.
Tante Dawnielle! Hei, jenta mi! Er det til meg? Takk.
Hvordan går det med deg?
Jeg husker da jeg var i mors begravelse, hele sorgen slo meg da.
-Jeg var et vrak. Du da? -Jeg skal…
-Slår det deg? -Jeg går på do. Unnskyld meg.
Det vil nok slå deg der. Vær klar. Hold fast i noe.
Moren min spurte om alle kunne si noe fint om henne under mottakelsen.
-Ry, vil du begynne? -Ja.
Jeg var glad i bestemoren min.
Vi så alltid Law & Order sammen. Hun elsket at folk ble drept.
-Noen andre? -Jeg kjente ikke Laurie, men Karen.
Jeg ser at Karen ble den hun er i dag
på grunn av det spesielle forholdet hun hadde med moren sin.
Takk skal dere ha.
For Laurie. En kvinne blant kvinner.
Bånnski.
Vet dere hva? La oss kutte pisspreiket.
Moren min var ikke snill. Hun var slem og egoistisk.
Alle meningene hennes var stort sett fæle.
-Karen, jeg forstår. Da min mor døde… -Tonya.
Jeg er lei av pratet om din mor og hva jeg føler. Vet du hva jeg føler?
Jeg føler meg lettet. Kan du anbefale en bok for det?
Hun var dement.
Livet ville bli fælt. Hun var et mareritt selv uten demens.
Jeg er ferdig.
Amen! Tal fritt, søster. Bra for deg.
Tonya, hold kjeft.
Du har blitt for lenge. Det er på tide at du drar.
Kom deg ut. Jeg vil ikke se deg igjen!
Alle bør faktisk dra.
Hun ville dere skulle bli til åtte, men hun er død, så hvem bryr seg?
Jeg vil bare ta av meg den jævla kjolen!
Takk og lov.
Trodde vi måtte begrave én til.
Tante Dawnielle? Du bør ringe en Roadsy.
Du ser ut som datteren min.
Hei.
Jeg ringer i morgen. Sov litt.
-Ikke mist henne. -Pokker!
-Hei. -Hei.
Mamma, oppførselen din i sted var ikke Laura Ashley.
Jeg tror Laura Ashley ville vært veldig stolt av meg.
Hei, mamma.
Ødela jeg livet ditt?
Nei.
Du sa jeg var en byrde på bursdagen din. Du har oppført deg som om jeg feiler alt.
Jeg vil ikke være grunnen til at livet ditt ikke er som du ønsker.
Vennen, livet ble kanskje vanskeligere da jeg fikk deg,
men det fylte det også med mye mer glede.
Jeg vil ikke være noen du må ta deg av.
Jeg vil ha lyst til å ta vare på deg resten av livet.
Men du trenger det ikke.
Derfor må jeg tenke på hva jeg vil.
Hva vil du?
Jeg vet ikke, men jeg vil ha mer enn åtte personer i begravelsen min.
Mamma, du får i hvert fall et tosifret antall. Herlighet.
-Kanskje. Vi må pakke ned dette. -Ok.
Herregud.
Er det…
Italiensk nachos fra Macaroni Grill? Ja, det er det.
Trodde de sluttet å lage dem.
Jeg ringte og sa at noen døde, og de bare: "Ok!"
Du altså!
Det er trippelbærkaken fra Sweet Lady Jane.
-Herregud! -Ja.
Jeg visste det ble en drittdag, så jeg kjøpte favorittene dine.
Du er…
Du er verdens skjønneste…
Herregud.
Jeg gråter.
Nachosen knekte meg.
-Det er bra. -Ja.
Se, jeg samlet rusket med kosten.
Men jeg får det så klart ikke på feiebrettet. Kan du vise meg?
Sikksakk. Sånn!
Jeg må stikke!
Du må bruke rullatoren.
Du må stå sånn med beina.
-Putt denne her. -Ok.
Du må ta ham.
Hvor er babyen min?
Klar?
-Ja. -Ok.
-Én til, du klarer det! -Herregud, slutt!
Ja.
Du gikk!
Du klarte det.
Du gikk!
Du klarte det!
Tekst: Lovise Kvalsund