‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע,‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫פינקלישס, היא מריחה טוב.‬
‫הוא מדבר ממש טוב לגילו, בלי קשר לשיתוק.‬
‫אבל מתי הוא ילך?‬
‫אני מתחילה לדאוג. הוא בן חמש.‬
‫הבאתי לו הליכון, אבל הוא עדיין לא נוגע בו.‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים‬ ‫איך השיתוק של ראיין יתבטא פיזית.‬
‫את צריכה להתכונן לאפשרות‬ ‫שראיין אולי לעולם לא ילך.‬
‫זה נורא.‬
‫אני אתפוס אותך. אני מוחצת אותך.‬
‫היי.‬
‫אלוהים. את כזאת קריפית.‬
‫הייתה לך את אותה הבעת הפנים‬ ‫כשהיית ילד קטן.‬
‫את מתה על זה, אה?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי זקוקה לזה.‬
‫חיבוק בוקר טוב.‬
‫אימא, אני ממש בכיתי‬ ‫בפרסומת של חברת הביטוח "גייקו" הבוקר‬
‫כי הבחור שם נראה כמו טאנר.‬
‫אני אהיה בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫אבל אני חייבת לומר, ידעת שיש לו חבר.‬
‫אימא! לא עוזר!‬ ‫-אני מצטערת. אתה צודק.‬
‫טוב. אני מוותר על זה.‬
‫קאר, חשבתי על הדברים, והבנתי…‬
‫ראיין!‬
‫ילד מתוק שלי!‬
‫וואו. ממש מחזק לי את הנפש‬ ‫לראות אתכם שוב ביחד.‬
‫זה יום של פיוס בכל עבר.‬
‫אני ואימא שלך היינו במקום לא טוב אתמול,‬ ‫אבל אני מוכנה להחלים.‬
‫אני ממש שמח. נפגשנו פעם?‬
‫בטח! סיפרתי לך על טניה.‬
‫היא גרה איתנו כשהיית תינוק.‬
‫התקלחנו יחד. אתה זוכר? היית כזה רפוי.‬
‫אני לא זוכר.‬ ‫-כלבלב ים רפוי.‬
‫כן, למדנו יחד בבית ספר לאחיות.‬ ‫בכל אופן, היא גרה פה עכשיו.‬
‫קאר, סוזן לקחה מפיל‬ ‫את כל החפצים שלה אתמול בלילה.‬
‫אז נראה לי שזה נגמר.‬ ‫-טניה. היי. את רוצה ארוחת בוקר?‬
‫הייתי שמחה. אוף.‬
‫פנקייקים. קיוויתי לפרנץ' טוסט.‬
‫אני יכולה להכין לך.‬ ‫-זה יהיה ממש נחמד מצידך.‬
‫רק אם זו לא בעיה. תודה.‬
‫הלו?‬
‫כן, זו קארן.‬
‫אלוהים.‬
‫כן.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לסבתא היה שבץ.‬
‫היא מתה.‬
‫אלוהים! לא!‬
‫לא!‬
‫- לחתוך בבשר החי -‬
‫אבא שלי אמר לי את זה‬ ‫אחרי שההורים שלו נפטרו.‬
‫אני ממש מצטערת שהתפרצתי ככה קודם.‬
‫פשוט כל זה היה טריגר‬
‫כי אימא שלי נפטרה בשנה שעברה.‬
‫ואת יודעת, אבל נמשך כל החיים.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אני…‬
‫קאר, אל תדאגי, בסדר? בבקשה, אל תדאגי.‬
‫בעזרת הכאב שלי‬ ‫אעזור לך להתמודד עם הכאב שלך.‬
‫שמתי לב שלא בכית קודם.‬
‫וזה בסדר. זה בסדר…‬ ‫-טניה.‬
‫את מעכלת. זה נורמלי.‬
‫בכל יום שבת, סבתא הייתה מזכירה לי‬ ‫איפה נמצאות תוכניות ההלוויה שלה.‬
‫"קארן היקרה,‬
‫אם את קוראת את זה, אני נפטרתי.‬
‫בתקווה, לא בבית אבות,‬ ‫שלעולם לא הייתי מסכימה לו.‬
‫ההלוויה שלי תתקיים בכנסיית סנט ולנטינה."‬
‫כנסייה? היא הייתה דתייה?‬
‫אני לא יודעת. לפעמים.‬
‫"אני רוצה אירוע קודר. ללא עליזות מיותרת."‬
‫בלי כיף בהלוויה?‬
‫מספיק, ריי.‬
‫"אני רוצה שתלבשי‬
‫את השמלה החמודה שקניתי לך‬ ‫ליום ההולדת הראשון של ראיין.‬
‫בקבלת הפנים יהיו פרוסות בשר קרות.‬
‫תפריט מפורט יותר מצורף.‬
‫והיא תתקיים בבית שלי."‬
‫את לא חושבת שיותר הגיוני‬ ‫שזה יהיה בבית שלנו?‬
‫לא, זה מה שהיא רצתה.‬
‫בסדר.‬
‫ראיין, בוא נלך לחדר השינה והאמבטיה‬ ‫ונבדוק מה מצבם.‬
‫בסדר? בוא נעשה את זה.‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. פשוט יש הרבה מה לעשות.‬
‫צריך ללכת לבית הלוויות,‬ ‫לקנות פרחים, להתקשר למשפחה.‬
‫אני אנקה את הבית.‬
‫ואני אעשה מה שאת צריכה.‬
‫כלומר, תבוא איתי להסיר את המצעים. קדימה.‬
‫תראה. זו היא בטקס סיום התיכון.‬
‫אלוהים.‬
‫איזו יפה היא הייתה.‬
‫ממש.‬ ‫-כן.‬
‫בואי נשתמש בתמונה הזאת.‬ ‫-אני…‬
‫אתה מקסים שהצעת לישון על הספה. תודה.‬
‫מה? אני לא הצעתי.‬
‫אל תכעס. היא בודדה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אימא,‬
‫אני יכול לעשות עוד משהו?‬
‫כלומר, אני סופר.‬ ‫אני יכול לעזור לך עם ההספד.‬
‫אני מטפלת בזה.‬
‫בסדר. על מה תכתבי?‬
‫הבנתי שאני לא יודע הרבה על החיים של סבתא.‬
‫מה היו התחביבים שלה?‬
‫היה לה אותי.‬
‫וזה… בערך הכול.‬
‫היא הייתה במועדון ספרים.‬
‫אבל הם סילקו אותה. הם זרקו אותה משם.‬
‫היה ויכוח אפי,‬ ‫האם "מאה שנים של בדידות" הוא גס.‬
‫היא לא חשבה ככה.‬
‫היא אהבה‬
‫רומנטיקה, וזהו זה.‬
‫והיא פשוט הייתה בסביבה.‬
‫אולי נעשה הפסקה?‬
‫את יודעת למי תמיד רע יותר ממך?‬
‫למי?‬ ‫-סוניה מורגן.‬
‫ריי! החצי הראשון של‬ ‫"עקרות בית אמיתיות ניו יורק"!‬
‫אוי.‬ ‫-אני אביא לנו משהו לשתות.‬
‫אוי, ריי, אני…‬
‫חשבתי על…‬
‫זו הפרסומת של גייקו‬ ‫עם הבחור שמזכיר את טאנר!‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה בסדר. יין יעזור.‬
‫כבלים זה כל כך יקר.‬
‫אימא?‬
‫קודם התפוז, עכשיו זה.‬
‫השיתוק מכה שנית.‬
‫אני מצטער.‬
‫ריי, יש דברים שאתה לא יכול לעשות,‬ ‫אבל זה לא אחד מהם.‬
‫למה מעולם לא לימדת אותי?‬ ‫-ניסיתי, אבל תמיד התחמקת.‬
‫אוקיי, את יכולה ללמד אותי עכשיו?‬ ‫-לא.‬
‫פשוט… קל יותר שאעשה את זה בעצמי.‬
‫לך.‬
‫איך זה עובד?‬
‫תגיד לי.‬ ‫-אני רוצה את הקשת.‬
‫ריי, תראה את זה. זה כמו פתית שלג קטן.‬
‫זה היה עצוב כל כך. זה…‬
‫אתה יכול להכניס את זה למחפר הזה…‬ ‫-ראיין.‬
‫תראה. היי, סבתא קנתה לך צעצוע חדש.‬
‫הינה.‬ ‫-לא לזחול.‬
‫אם אתה רוצה את זה, תלך.‬
‫אימא, הוא לא יכול ללכת.‬ ‫-אם תמשיכי לפנק אותו, זה לא ישתנה.‬
‫כן. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫כן. קדימה. יופי.‬
‫טוב מאוד. כן.‬
‫אימא.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫רגע, אני…‬ ‫-איזה ילד טוב.‬
‫רואה? נחמד. ממש נחמד.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יכול לעמוד.‬ ‫-ואתה…‬
‫היי.‬ ‫-קארן, היי.‬
‫תקשיב,‬
‫אימא שלי נפטרה,‬ ‫ואני לא רוצה להיות לבד, אז…‬
‫אני מצטער.‬
‫בואי אליי.‬
‫תקשיבי, אימא.‬
‫אני חשבתי על מה שאמרת,‬
‫את עושה כל כך הרבה בשבילי,‬ ‫ואני רק רוצה לעזור לך.‬
‫אז אני יכול לפחות לטפל‬ ‫באוכל של קבלת הפנים או משהו?‬
‫אתה יודע, זה יהיה נפלא.‬
‫אתה יכול גם להביא את הבגד‬ ‫שסבתא רצתה בשביל הארון הפתוח?‬
‫אתה יודע איזה בגד זה, נכון?‬ ‫-השמלה הלבנה. הבנתי.‬
‫אני אשמח אותך מאוד. אני מבטיח.‬
‫הצד החיובי,‬ ‫מכרתי את הלובוטין מעל שווי השוק.‬
‫זו הצלחה.‬ ‫-נכון?‬
‫כן.‬ ‫-קים?‬
‫היי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫ידעתי שקארן עוברת את זה,‬ ‫אז הצעתי להכין ארוחת ערב.‬
‫כן, אולי שכחתי לספר לך,‬
‫אבל אימא שלך ואני התחברנו כשלא דיברתם.‬
‫הכנתי לה את קונכיות הפסטה הממולאות‬ ‫האהובות עליך.‬
‫הקונכיות הממולאות שלי?‬
‫ואני מבינה למה הן אהובות עליך.‬
‫הן טעימות. מצטערת. אתה כועס עליי?‬
‫בזמן רגיל, הייתי כועס,‬
‫אבל בדיוק זרקו אותך, ואימא שלך נפטרה,‬ ‫אז אני אעביר את זה.‬
‫צ'אנה מסאלה.‬
‫זה נתקע בפה.‬
‫זה ממש נדיר שמבשלים עבורי. תודה.‬
‫טוב, בשמחה.‬
‫אני מרגישה שאוכל לישון שבוע.‬
‫טוב, תירגעי, אני אשטוף את הכלים.‬
‫מותק, אחרי אתמול בערב,‬ ‫אני חושבת שעדיף שקים תשטוף אותם.‬
‫אימא, אני יכול לשטוף את הכלים.‬
‫אני יכולה לשטוף אותם. זה בסדר.‬
‫אני מבשלת, אני מנקה. שמישהו יתחתן איתי.‬
‫אל תשנאי אותי כי אני שואל,‬ ‫אבל איך את מרגישה?‬
‫אני לא ממש יודעת.‬
‫אני מבין.‬
‫כשאימא שלי נפטרה, כולם הניחו שאני מתאבל,‬ ‫אבל פשוט הייתי חסר תחושה.‬
‫זה בדיוק זה.‬
‫כלומר, לא האמנתי‬ ‫שאיבדתי את האדם הכי חשוב בחיי.‬
‫אימא שלי הייתה אדם אוהב ומדהים.‬
‫אימהות באה לה בקלות.‬ ‫היא טיפלה בכול בשבילנו.‬
‫אני עדיין לא חושב‬ ‫שמישהו יאהב אותי כמו אימא שלי.‬
‫אני מבינה אותך.‬
‫יבוא.‬
‫אל תאמר אף מילה.‬
‫גברת הייז.‬
‫השמלה מקסימה.‬
‫הארון מוכן, אם את רוצה להסתכל.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, ראיין!‬
‫ראיין, מה עשית?‬
‫שכחת תחתונית!‬
‫רואים לה הכול.‬
‫אלוהים.‬
‫אימא, איך יכולתי לדעת? לא אמרת לי.‬
‫לא חשבתי שאני צריכה להסביר‬ ‫את המכניקה הבסיסית של ביגוד.‬
‫אדוני, אנחנו נבחר בארון סגור.‬
‫תודה.‬
‫תראי, אני מצטער, אימא.‬
‫זה בסדר.‬
‫אולי קים הייתה צריכה להביא את השמלה.‬ ‫-מה?‬
‫אני רק אומר. היא לא הייתה מפשלת.‬
‫תפסיק להיות ילדותי כל כך.‬
‫שלום, דניאל.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים. היא לובשת שמלה אדומה.‬
‫כמובן.‬
‫שלום.‬
‫תראי אותך, לובשת את זה.‬
‫זה כזה, כל הכבוד.‬
‫את יכולה לחלק את אלה?‬
‫אני לא יכולה. יש לי דלקת בפרק כף היד.‬
‫חשבתי שידעת את זה. אני מצטערת.‬ ‫אני יודעת שהיום הזה קשה.‬
‫קים, תודה שבאת.‬ ‫-כן.‬
‫את יכולה לחלק את התוכניות האלה?‬
‫כמובן.‬ ‫-תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אימא, אני לא ילדותי.‬
‫אני רק אומר שלך ולקים יש חיבור.‬
‫ואת סומכת עליה שתעשה דברים יותר מעליי.‬
‫בבקשה, אל תהיה אנוכי ביום הזה.‬
‫זו ההלוויה של אימא שלי. בבקשה.‬
‫אלוהים. סבתא הכירה בחור גיי נוסף? איך?‬
‫שלום, תודה שבאת. אנחנו נתחיל בעוד רגע.‬
‫תיהנה.‬
‫טוב, אני לא מצליח לעשות‬ ‫שום דבר כמו שצריך היום, אז אני אלך לשבת.‬
‫כן.‬
‫גברת הייז?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מוכנים להתחיל.‬
‫לא יכול להיות שזה כולם.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אפשר לחכות כמה דקות.‬
‫לא.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫נא לעמוד.‬
‫נקרא מ"האיגרת השנייה אל טימותיוס".‬
‫ועכשיו, הבת של לורי, קארן.‬
‫אימא שלי הייתה…‬
‫היא הייתה סופר-אימא.‬
‫אימהות באה לה בקלות.‬
‫עד כדי כך שזה נעשה החיים שלה.‬
‫אני לא מאמינה שהיא איננה.‬
‫אני לא מאמינה שאי פעם‬ ‫מישהו יוכל לאהוב אותי כמוה.‬
‫גברת הייז, ראיין, אני משתתף בצערכם.‬
‫תודה, הנרי.‬
‫איך הכרת את סבתא שלי?‬ ‫-הייתי הגנן שלה.‬
‫ולפעמים היא הייתה מתבלבלת וקוראת לי ראיין.‬
‫אני לא. אני הנרי.‬
‫נעים…‬
‫לורי בלבלה בין גייז. בעייתי!‬
‫אני לא גיי.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫עכשיו אני הבעייתי. סליחה שהנחתי.‬
‫לא שיש משהו לא בסדר עם להיות סטרייט.‬
‫למרות שקצת כן יש.‬ ‫-אני צוחק. אני ממש גיי.‬
‫זה פשוט "עיר החשחוש". אני על הספקטרום.‬
‫באופן מתון, אז רק קצת.‬
‫לי יש שיתוק מוחין. גם רק קצת.‬
‫אתה צריך לבוא לקבוצת הנכים שלי.‬ ‫אנחנו נקראים "הקריפס".‬
‫ומסיבות ברורות,‬ ‫אנחנו לא יכולים להצטרף ל-Meetup.com.‬
‫אני אתן לך את מספר הטלפון שלי.‬ ‫-כן, זה יהיה נהדר.‬
‫ריי.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫כן, רק רגע.‬
‫נהנית מהטקס היום?‬
‫הוא היה מקסים.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-אני מעריכה את זה.‬
‫ראיין.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, נעים להכיר אותך.‬ ‫-ביי.‬
‫בוא נוודא שכל הווילונות מוסטים.‬
‫המקום הזה נראה הרבה פחות מדכא באור.‬
‫ריי, איפה גבינת הקוטג'?‬
‫אלה לא פרוסות בשר קרות.‬ ‫-אני יודע! הבאתי…‬
‫לסבתא היו הנחיות מפורשות.‬
‫אלוהים, איך יכולת? אתה לא משתנה!‬
‫כדורי הבשר האלה נראים מדהים.‬
‫מה שסבתא רצתה בקושי נחשב אוכל.‬
‫זה לא משנה! הייתי צריכה לטפל בזה בעצמי.‬
‫איך אי פעם אלמד לעשות משהו‬ ‫כשאת חולת שליטה כזאת?‬
‫זה פשוט…‬ ‫אנחנו נדבר על זה אחר כך.‬
‫דוד ג'רלד. היי!‬ ‫-היי!‬
‫נפלא לראות אותך.‬
‫דודה דניאל.‬
‫היי. מה אני יכולה לעשות?‬
‫דודה דניאלה היא שתיינית.‬
‫את יכולה לדאוג שהיא לא תשתה?‬
‫דודה דניאל! היי, ילדה! היי!‬
‫בשבילי? תודה.‬
‫היי, מותק, מה שלומך?‬
‫אני זוכרת, בהלוויה של אימא שלי,‬
‫זה הרגע שבו כל הצער הכה בי.‬
‫הייתי שבורה. הוא מכה בך עכשיו?‬ ‫-אני…‬
‫הוא מכה בך?‬ ‫-אני אלך לשירותים. סליחה.‬
‫הוא בטח יכה בך שם. תהיי מוכנה.‬ ‫תחזיקי במשהו.‬
‫אימא שלי ביקשה שבקבלת הפנים נעשה סבב‬
‫וכל אחד יגיד עליה משהו נחמד.‬
‫ריי, רוצה להתחיל?‬ ‫-בטח.‬
‫כן. אהבתי את סבתא שלי.‬
‫תמיד צפינו ב"חוק וסדר" יחד.‬
‫היא אהבה שאנשים נרצחים.‬
‫עוד מישהו?‬ ‫-לא הכרתי את לורי, אבל אני מכירה את קארן.‬
‫אני יודעת שקארן היא מי שהיא היום‬
‫בגלל הקשר המיוחד שהיה לה עם אימא שלה.‬
‫תודה רבה. תודה.‬
‫לחיי לורי. אישה יוצאת מן הכלל.‬
‫לחיים.‬
‫יודעים מה? בואו נפסיק עם השטויות, בסדר?‬
‫אימא שלי לא הייתה אדם נחמד.‬ ‫היא הייתה רעה ואנוכית‬
‫ובדרך כלל היו לה דעות נוראיות על הכול.‬
‫קארן, אני לגמרי מבינה.‬
‫כשאימא שלי מתה…‬ ‫-טניה.‬
‫נמאס לי שאת מדברת על אימא שלך‬ ‫ושואלת איך אני מרגישה.‬
‫יודעת איך אני באמת מרגישה?‬
‫אני מרגישה הקלה.‬ ‫את יכולה להמליץ על ספר בנושא הזה?‬
‫לאימא שלי הייתה דמנציה.‬ ‫החיים שלה עמדו להיות נוראים.‬
‫גם בלי הדמנציה היא הייתה נוראית.‬
‫אני סיימתי.‬
‫אמן! שפכי, אחותי. יופי!‬
‫טניה, שתקי.‬
‫נשארת יותר מדי, והגיע הזמן שתלכי.‬
‫תסתלקי. אני לא רוצה לראות אותך שוב!‬
‫בעצם, הגיע הזמן שכולכם תסתלקו.‬
‫היא רצתה שתישארו עד שמונה,‬ ‫אבל היא מתה, אז למי אכפת?‬
‫אני רק רוצה לפשוט את הפאקינג שמלה הזאת!‬
‫תודה לאל.‬
‫חשבתי שיהיו לנו שתיים במחיר אחת.‬
‫דודה דניאל? ילדה? כדאי שתזמיני לך "רוד‬‫ז‬‫י".‬
‫את נראית בדיוק כמו הבת שלי.‬
‫היי.‬
‫אני אתקשר אלייך מחר. תנוחי לך.‬
‫אל תאבדי אותה.‬ ‫-שיט!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אימא, ההתנהגות שלך קודם‬ ‫ממש לא הייתה בסגנון לורה אשלי.‬
‫אני חושבת שלורה אשלי הייתה מתגאה בי.‬
‫היי, אימא.‬
‫ללדת אותי הרס לך את החיים?‬
‫לא, מותק, לא.‬
‫ביום ההולדת שלך, אמרת שאני נטל,‬
‫ומאז שסבתא מתה,‬ ‫התנהגת כאילו אני כישלון ענקי.‬
‫ואני לא רוצה להיות הסיבה‬ ‫שהחיים שלך הם לא כמו שאת רוצה.‬
‫מותק, ללדת אותך‬ ‫אולי עשה את החיים שלי קשים יותר,‬
‫אבל זה גם עשה אותם הרבה יותר שמחים.‬
‫אני לא רוצה להיות‬ ‫עוד מישהו שאת צריכה לטפל בו.‬
‫הייתי רוצה לטפל בך בשארית חיי.‬
‫אבל אתה לא זקוק לזה.‬
‫בגלל זה הגיע הזמן שאחשוב מה אני רוצה.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני כן יודעת שאני רוצה שיהיו‬ ‫יותר משמונה אנשים בהלוויה שלי.‬
‫אימא, באמת,‬ ‫את יכולה לקבל לפחות שתי ספרות. אלוהים!‬
‫אולי.‬‫ ‬‫אנחנו צריכים לארוז את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫רגע, זה…‬
‫הנאצ'וס האיטלקי מ"מקרוני גריל"? כן.‬
‫חשבתי שהם לא עושים אותם יותר.‬
‫אני יודע. אבל התקשרתי אליהם‬ ‫ואמרתי שמישהו מת, והם הסכימו.‬
‫אתה!‬
‫זו עוגת הטריפל פירות יער‬ ‫מ"סוויט ליידי ג'יין".‬
‫אלוהים!‬ ‫-כן.‬
‫ידעתי שהיום הזה יהיה מבאס,‬ ‫אז הבאתי את כל הדברים האהובים עלייך.‬
‫אתה פשוט…‬
‫אתה הכי מתוק…‬
‫אלוהים!‬
‫אני בוכה.‬
‫הנאצ'וס שברו אותי.‬
‫זה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫ותראי, יצרתי ערמת לכלוך ענקית עם המטאטא.‬
‫אבל עכשיו אני לא יכול‬ ‫לטאטא אותה לתוך היעה.‬
‫את יכולה ללמד אותי?‬
‫זיגזג. הינה!‬
‫אני חייב להסתלק מכאן!‬
‫אתה צריך להשתמש בהליכון שלך.‬
‫תעמוד ככה.‬
‫תשים אותו כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה צריך לתפוס אותו.‬
‫לאן התינוק שלי הלך?‬
‫בסדר, מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫עוד פעם, אתה יכול!‬ ‫-אלוהים. תפסיקי!‬
‫כן.‬
‫הלכת!‬
‫עשית את זה.‬
‫הלכת!‬
‫עשית את זה!‬
‫תרגום כתוביות: הדס הורנשטיין‬