Jag reste utan plan, agent och med väldigt lite pengar.
Jag reste på mitt hopp och min dröm från småstads-Quebec till Hollywood.
När man är ung skådis hör man jämt historier om folk-
-som satsade allt, tog chansen, åkte till Hollywood och gjorde succé.
Alla kan historien om Lana Turner som jobbade på apotek-
-och Ava Gardner från Södern. De upptäcktes och blev stjärnor.
Om man är Harvey, en fet kille från Queens, som plötsligt har makt-
-kan man se Lana Turner och Ava Gardner och tänka-
-att man kanske kan ha sex med dem.
Med sin makt utnyttjade han kvinnors drömmar. Och det är förkrossande.
När denna potentat kom in i mitt liv trodde jag han var en stjärnskapare.
Jag tänkte att det kanske var min stora chans, min väg in.
Man hör sånt hända, va? Så jag trodde det skulle hända mig.
Harvey Weinstein skapade film- klassiker och ber nu om ursäkt.
New York Times beskriver anklagelser om brott under 30 år.
Han ska ha sextrakasserat personal och högprofilerade filmstjärnor.
Gwyneth Paltrow, Angelina Jolie... Listan med anklagare blir längre.
En chockerande nyhet i Harvey Weinstein-historien.
Tre kvinnor till anklagar Weinstein för våldtäkt.
Närapå 80 kvinnor beskyller Weinstein för övergrepp.
25 MAJ 2018
Som ni ser här så slipper Harvey Weinstein inte undan rampljuset-
-när han överlämnar sig rätt nära sitt mediaimperiums kontor i Tribeca.
Brotten är från hela hans karriär. Hur slapp han undan så länge?
- Varför tog det sån tid att komma? - Detta måste vara väldigt pinsamt.
Sån paparazzi är Harvey Weinstein ovan vid. Han förnekar anklagelserna.
Mr Weinstein tänker förklara sig oskyldig.
Vi tänker mycket snabbt få dessa anklagelser avvisade.
Vi anser att de är författningsstridiga.
Vi tror att de inte har stöd i bevismaterialet-
-och vi tror att till slut så kommer mr Weinstein att rentvås.
Vidhåller han att allt skedde i samförstånd?
Mr Weinstein har hela tiden sagt att allt sex idkades med samtycke.
Tack ska ni ha.
Han tror det är sant när han säger att de inte hade sex mot deras vilja.
Om han får det han vill ha-
-vad det än är och vad som än krävs så spelar det ingen roll.
"Om jag får vad jag vill så var det med samtycke." Han tror det.
Jag gick på University of Buffalo och läste psykologi och filosofi.
En collegevän ringde och frågade-
-om jag ville jobba backstage på Fleetwood Mac-konserten i stan.
Buffalo var en viktig konsertstad. Harvey var stans största promotor.
Om man hade släppt en platta så skulle man jobba med Harvey.
Jag träffade honom på universitetet. Jag var skoltidningens fotoredaktör.
När jag började ta bilder åt dem-
-insåg jag att de var framgångsrika och skulle gå långt.
Harvey hade talangen och Corky hade affärssinne.
Harvey ville vara känd av alla, ha kontrollen och bli berömd.
Det låg i hans natur att aldrig godta ett nej.
Och han var verkligen så. Han godtog aldrig ett nej.
Jag träffade Harvey första gången backstage på konserten.
Alla hade fullt upp med olika saker-
-och jag minns att han såg på mig och jag log säkert mot honom.
Han var väldigt charmig och såg med uppriktighet på en när man pratade.
Han var ingen som jag hade tyckt var fysiskt attraktiv-
-men han var väldigt attraktiv genom sin charm.
Han frågade vad jag gillade att göra och jag sa att jag älskade film.
Han sa att hans bror Bob och han var på väg in i filmbranschen-
-och jag kunde få ett intressant jobb.
Han berättade om Miramax och sa att de skulle starta ett bolag-
-uppkallat efter föräldrarna Miriam och Max Weinstein-
-och det var det han ville göra.
Hans intresse var genuint och hans kunnande var genuint.
Jag älskar när jag träffar människor som älskar sitt jobb.
Och att få betalt för nåt som man är intresserad av.
Harvey drev alltid på.
Man visste att hans längtan efter framgångar-
-för filmerna han ville göra inte skulle hålla kvar honom i Buffalo.
Han skulle i New York prata med nån om en film de försökte distribuera.
Han frågade om jag ville följa med och jag sa ja direkt.
Vi bodde på ett hotell vid Central Park.
Jag stod i lobbyn och vaktade väskorna när han checkade in oss.
Han sa att det hade blivit nåt fel och att de bara hade ett rum.
Och jag bara tittade på honom och sa: "Då får du sova i fåtöljen."
Det kändes som en riktig invit från honom-
-men värst vore om han efteråt sa att vi haft sex när vi inte hade det.
Jag kunde leva med det.
Jag tog på en t-shirt och shorts och så gick jag och la mig.
Plötsligt kryper Harvey ner naken i sängen intill mig.
Jag sa "Harvey!" och knuffade bort honom.
Först försökte han övertala mig.
"Vill du verkligen göra mig till en fiende för fem minuter av din tid?"
Han bara... Han bara pressade och pressade.
Och han är ju jättestor.
Jag väger runt 45 kilo. Jag vägde kanske 50 kilo då.
Jag vet inte hur jag ska förklara det.
Jag bara tänkte att om jag höll tyst...
...så skulle det vara över på några minuter.
Jag ville inte ha nåt av honom.
Jag slog honom inte. Jag försökte inte klösa ut hans ögon.
Men jag sa nej och knuffade bort honom.
Mer än en gång. Och sen slutade jag bara.
Jag var livrädd.
Jag åkte hem till Buffalo och sa inget till nån jag kände.
Han sa jämt att han ägde poliserna i Buffalo-
-för de extraknäckte som vakter på konserterna.
Han hade inflytande och han hade massa pengar.
Han annonserade mycket i pressen. Ingen hade trott på det jag sa.
Det är sidoskadorna som är värst.
Hur det påverkar relationer med vänner och dem man älskar.
Och de vet inte varför.
Det är... du vet...
Man känner sig bestulen på nåt.
Jag gillade aldrig musikbranschen eller att arrangera konserter och så.
Men jag har alltid pratat om film.
I början av min karriär sa folk att jag skulle överge min dröm.
"Gör det inte, det blir aldrig nåt, det är omöjligt."
Man måste tro på sig själv, vara ihärdig och ha en övertygelse.
När jag mötte honom tänkte jag att han inte var på riktigt.
Han är en karikatyr-
-av en Hollywoodmogul som inte har funnits på många år.
Jag läste om moguler som Harry Cohen och Louis B. Meyer och tänkte-
-att det vore fantastiskt att jobba för en sån-
-och jag kom att jobba för en sån.
Jag åkte till Miramax för jobbintervjun som ekonomichef.
Efter en halvtimme med Bob kom Harvey in och sa: "Vem är det här?"
Bob sa: "Schmidt vill bli ekonomichef."
Han såg på mig och sa: "Du får jobbet."
Jag gillade att man kunde gå in till Bob och Harvey med en idé.
Om nån av dem tyckte idén var bra så fick man göra det.
Man fick lösa och fixa det. Det var roligt.
SEX, LÖGNER OCH VIDEOBAND
Om Miramax ska finansiera eller köpa en film bestämmer jag och min bror.
Vi har köpt och finansierat många filmer bara på vårt godkännande.
Vi behövde inte vänta tre veckor på styrelsemötet. Det gillar vi.
På Miramax har vi ingen press på oss att växa varje år.
Så vi kan göra det som vi gillar och om vår vinst är mindre nästa år-
-så gör det inget om vi gjorde ett bra arbete.
Hans känsla för marknadsföring och publicitet är fenomenal.
Han kunde göra saker som ingen annan kunde-
-för han jobbade med fantastiska människor på fantastiska projekt.
Han var genial.
Filmerna och förutsättningarna för att göra dem var fantastiska-
-och Miramax var då ett av väldigt få bolag som jobbade så.
De ändrade synen på independentfilm. Vilka filmer man kunde göra-
-och hur många man kunde nå. Det var otroligt att vara med om.
Vi var fanimej de bästa då. Ursäkta språket.
Det var vi. Och det var fantastiskt.
En kväll sa en av Harveys assistenter:
"När du kommer till jobbet i morgon, kom in i visningsrummet."
Ljuset dämpades.
Det var "Cinema Paradiso".
I slutet av filmen när pojken blir den gamla mannen-
-och han sitter i biografen ensam och ser alla gamla svartvita filmer.
Vi blev alla väldigt rörda.
När lamporna tändes var inte ett öga torrt.
Harvey och Bob kom ner i varsin gång, såg på oss och frågade vad vi tyckte.
"Vad då, tycker? Se på våra miner. Ni måste köpa den där filmen."
Och de köpte den. En enorm vändpunkt.
Det var samtidigt med "Sex, lögner och videoband" och "Min vänstra fot".
Det var de tre filmerna som förändrade allt för oss.
Alla tre filmer visar fräckheten, kaxigheten och risktagandet-
-som kännetecknade Miramax och Harvey och Bob i början.
Jag och min personal kunde i sömnen göra det som andra bolag gjorde.
Miramax ville skapa nåt nytt och annorlunda.
Som i Star Trek skulle de "dristigt fara dit ingen annan varit."
Miramax hemlighet är inte PR och bra företagande, utan det skrivna ordet.
Det känns lite som ett udda par, men Disney har köpt Miramax.
Det är ingen tvekan om att Miramax har varit oerhört framgångsrikt.
Vi får göra vår typ av filmer med deras typ av resurser.
MAJ 1993
Framgångarna fick Disney att köpa Miramax.
Disney var i stort sett osynligt.
Harvey och Bob hade fria händer.
De kunde göra saker Disney inte kunde och därför fick de det.
Harvey och Bob kunde ta risker med andras pengar och det var de bra på.
Harvey som bäst var charmig, rolig och makalöst skicklig.
Harvey som sämst var ett monster som man inte skulle gå i vägen för.
Han var som en tyrann som med vidriga metoder ingöt fruktan.
Vi har alla haft hårda chefer, men med tiden blev det värre än så.
Han var hårdare mot männen.
Jag har duckat för askfat. Ett marmoraskfat på två kilo.
Om man stod i hans väg så skällde han ut en vem man än var.
Miramax och Harvey knäckte många.
Så var det bara. Antingen hanterade man det, eller så slutade man.
Miramax byggdes på sin energi och på sitt regelbrytande.
Det är okej när man gör det proffsigt och med respekt-
-när man bryter mot reglerna och rör om i en bransch.
Men det är inte okej när det är trakasserier-
-och trakasserier var vardagsmat.
Vi typ visste att Harvey bedrog sin fru.
Men vi trodde att det var allt som pågick tills det hade gått lite tid.
Jag kände en ung kvinna som jag hade tipsat om på jobbet.
Hon var jättesmart och kunnig och fick jobbet trots hård konkurrens.
En dag slutade den assistenten komma och jag visste inte varför.
Jag pratade med dem som jag delade henne med på en annan avdelning-
-och de typ gav mig en väldigt viskad historia-
-om vad som kanske kunde ha hänt.
Hon hade lämnat ett manus till Harvey i hans lägenhet i New York-
-och det blev en...
...en väldigt otäck incident.
En av många saker jag gjorde åt Bob var att öppna hans post.
Det var inte ovanligt att få brev från advokatbyråer. Det fick vi jämt.
Men det här brevet var inte ett sånt brev.
I brevet stod det-
-att de skulle stämma Harvey för våldtäkt.
Jag satt där och läste om hela brevet tre, fyra gånger-
-tills jag blev riktigt arg.
Jag hade ett val att göra. Antingen sväljer man det, ignorerar det...
Jag kan inte göra det.
Så jag gick in och gav honom den andra posten-
-som han skulle åtgärda.
Till slut gav jag honom brevet från advokatbyrån: "Det här kom också."
Den unga kvinnan skrev på ett sekretessavtal och fick pengar.
Allt skedde på två, tre dar.
Jag slutade kort tid därefter. När jag gick ut från Bobs kontor-
-pekade jag på honom och sa: "Jag slutar och din bror är ett svin."
Nu kan jag inte förlika mig med att jag inte bara slutade-
-när min vän utsattes för sexuella övergrepp av honom.
Så det lever jag med.
Här är jag på min första filmfestival i Cannes. Jag ser lite förbryllad ut.
Harvey och jag på en yacht.
Jag på kontoret. Jag ser ut som tolv. Det var ett tag innan jag slutade.
När Harvey kom till England jobbade han på Savoy Hotel.
Assistenten skulle väcka honom och det blev en dust vid sängen.
Han duschade och ville att man skulle vara där när han var naken.
Han slätade över det och sa åt mig att inte vara så himla pryd.
Han hann inte ta hänsyn till mina ömtåliga känslor.
Är man 23 och det är ens första jobb så tror man på det de säger.
Jag tänkte att jag var bland eliten och att han var väldigt viktig-
-och inte hann ta på sig byxor när han var trött.
När han bad om massage svarade jag lite spydigt och då skrattade han.
Så jag var inte rädd, men det var mentalt utmattande-
-för man kämpade alltid för att hålla huvudet över vattenytan.
Men det var en mycket spännande miljö att vara i.
Vi åt middag med Sean Connery, Leonardo DiCaprio, flög privatjet.
Hans energi fick en att känna att man var i universums mitt.
VENEDIG, ITALIEN 1998
Jag fick en ny assistent som hjälp med Harvey. När jag intervjuade folk-
-sa jag tydligt att han betedde sig olämpligt.
Om man sa ifrån så gick det bra, för det var min erfarenhet.
Den kvällen var det första gången som min kollega var ensam med honom-
-och han försökte våldta henne. Det sa hon till mig dagen efter.
Det var en av de mest chockerande nyheter som jag hade fått-
-och jag gick direkt och konfronterade Harvey.
Han sa inget till mig-
-och svor sen vid sin fru Eves och sina barns liv-
-vilket för mig tyvärr var ett erkännande.
Det hade jag bara hört honom göra för att slippa ur de värsta kniporna.
Det var hans största nödlögn som han tog till om han var illa ute.
Jag fick panik och visste inte vad jag skulle göra.
Vi hade inga tekniska bevis och vi var tillbaka i England.
Hon ville fortfarande inte gå till polisen, vilket jag fick respektera.
När jag slutade bombarderades jag med telefonsamtal från honom-
-och många samtal från ledningen på New York-kontoret.
Jag fick nog 17-18 meddelanden den källen och det fortsatte hela natten.
Jag kände att jag kunde vara i fara och behövde bevis till domstolen.
Ni ska få höra här...
Zelda, det är Harvey. Vi måste prata och vi kan ses var du vill-
-och försöka komma på nånting som kan göra er glada igen.
Jag har varit otroligt lojal mot dig och jag behöver din hjälp.
Så, snälla, snälla, ring mig. Jag bönfaller dig. Tack.
Det är Harvey igen. Jag ringer igen lite senare. Vi hörs snart.
Hoppas vi kan lösa det fredligt och på ett bra sätt för alla.
Det är Harvey. Snälla, ring mig och berätta vad som händer.
Det är jätteviktigt och du kan ringa mig...
Ring mig på kontoret. Tack.
Jag skriver om media och kommunikation i The New Yorker.
Jag ville berätta en historia om Hollywood genom en individ.
Vi beslutade att skriva om Harvey Weinstein.
Jag var intresserad av makt, som han hade, och av maktmissbruk.
Jag hade hört historier om hans maktmissbruk och översitteri.
Jag hade så klart hört talas om och även sett hans talang i filmerna.
Jag tillbringade oerhört mycket tid med honom och studerade honom.
Jag fick höra talas om en incident-
-då han skulle ha försökt våldta en kvinnlig medarbetare på Miramax.
Det var våldsamt, hon var rädd.
Hon pratade med Zelda Perkins, Harveys assistent-
-och Harvey betalade 250 000 dollar om de skrev på ett sekretessavtal.
23 OKTOBER 1998
Jag försökte komma på ett sätt för att göra det här okej-
-och enda sättet som jag såg var att kräva honom på ett jättebelopp-
-som speglade hans brott.
Beloppet skulle visa hur skyldig han var.
"Jag skriver angående avtalet om din uppsägning på Miramax."
Det de ville var mycket enkelt.
Vi skulle aldrig mer prata om nåt-
-som hade med Miramax, Harvey, Bob eller incidenten att göra.
Men det kändes ganska lömskt-
-när vi inte fick diskutera det här med en terapeut.
Då var terapeuten tvungen att skriva på ett sekretessavtal.
Om terapeuten bröt mot det avtalet så skulle vi hållas ansvariga-
-och anses ha brutit mot vårt avtal.
Det stod också att i händelse av tvistemål eller brottmål-
-så skulle vi erbjuda skäligt bistånd för att hjälpa Miramax.
Vi hade pistoler riktade mot oss från alla håll.
Ken Auletta hittade mig i Guatemala.
Han ringde min mobil och jag var liv- rädd och kunde inte prata med honom.
Jag trodde att jag skulle hamna i fängelse om jag bröt mot avtalet.
Jag trodde att han hade gjort det, men ingen ville säga det öppet.
Jag hörde saker som kunde avfärdas som rykten, för vi hade inga namn.
Man måste ha bevis, så vi tryckte artikeln utan att kunna bevisa det.
Det var väldigt frustrerande, för jag visste vilket odjur han var-
-och att han skulle göra det igen.
Jag hade lärt känna en modell som tog mig under sina vingar.
Hon bjöd med mig på en middag-
-där jag sattes bredvid Harvey Weinstein, som jag inte kände då.
Han var väldigt avspänd och pratade om familjen och livet i en småstad.
Han talade passionerat om vår bransch som en filmnörd.
Som en som älskade berättandet och var stolt över att få göra det.
Han var säker på att jag skulle klara mig bra och han kunde hjälpa mig.
Jag trodde verkligen att han var ett geni-
-som kunde upptäcka en som Gwyneth Paltrow.
När vi skulle gå vinkade han över mig och sa: "Vi har inte pratat klart."
"Vi måste prata om nästa steg. Kan du köra mig till mitt hotell?"
Han frågade om jag ville fortsätta prata i hans kontorssvit-
-och även om det var sant, så tänkte jag:
"Jag kan säga nej och köra hem eller så tar jag det här mötet."
Jag visste att det fanns en risk, men man tar ju risker-
-när man är ung och hoppfull och försöker lyckas i en omöjlig bransch.
Han verkade inte längre vilja prata jobb-
-och han la armen om min midja som om vi var gamla vänner.
Och han sa: "Vi är coola, va? Vi är vänner, va?"
Han tog av sig skjortan och sa att jag också skulle göra det.
Jag sa till honom att jag hade en pojkvän hemma och då sa han:
"Jag är gift. Det är ingen stor grej. Alla gör det här."
Han nämnde unga skådespelerskor som varit med i hans senaste filmer-
-som om vi alla bara var vänner och detta var en del av Hollywood.
Det verkade helt osannolikt-
-att alla dessa kvinnor hade gått över den gränsen för att få jobben.
Vi hade en mysko "förhandling" om vad jag var beredd att göra.
Jag ville bara gå därifrån, men jag var rädd att göra honom arg.
Han la sig ner på sängen-
-och jag stod grensle över honom-
-och böjde mig ner och simulerade ett intresse för massagekonsten.
Sen sa jag att jag måste gå för att folk väntade på mig.
Jag hittade på en ursäkt. Och han följde mig till dörren-
-och uppförde sig som om jag hade klarat nåt slags prov.
Och han sa att han skulle se vad som dök upp för mig.
Jag var helt taggad på adrenalin.
Det kändes som att jag sluppit undan med blotta förskräckelsen.
Jag borde ha undvikit honom då.
Men jag trodde också fortfarande stenhårt på min framtid.
Jag hade nobbat honom och han visste att jag inte skulle ligga med honom.
Jag hade alla skäl att hoppas på-
-att han bara skulle hjälpa mig.
Jag ville desperat tro på detta.
Juliette Binoche i "Den engelske patienten".
Anthony Minghella för "Den engelske patienten".
Och Oscarn går... till "Den engelske patienten"!
"Den engelske patienten" går bra. Filmen fick nio Oscar-statyetter.
Roberto!
Bröderna Weinstein har gjort det igen med fler priser på 71:a Oscarsgalan.
Harvey var laserfokuserad på Oscar.
Han förstod det finansiella värdet av att en film fick en Oscar.
Harvey var den förste som samlade ett helt team Oscar-specialister.
Vi fick en film om året nominerad i tio år. Ingen slump.
- Gud välsigne bröderna Weinstein. - Harvey Weinstein trodde på oss.
Det slutade med att Harvey tackades oftare än Gud.
Festerna, presenterna till akademimedlemmarna-
-privatvisningar med regissörer eller stjärnor, överdådiga middagar...
Det skapades av Harvey.
Vissa skulle kalla det glupskhet, vilket syntes på Harveys kropp-
-men man såg det i allt han gjorde.
Han ville jämt ha mer. Mer publicitet, mer försäljning-
-mer bra recensioner, mer filmer, mer filmstjärnor, mer fester.
Jag vill tacka Harvey Weinstein.
Det är ansträngande och visar att man försöker fylla ett tomrum.
"Shakespeare in Love".
Det handlar om makt. Harveys karriär går ut på mer inflytande och makt.
Han såg sig som "sheriffen i stan". Han kallade sig själv det.
Impulsivitet och maktmissbruk hör ihop med genialitet. Det är tragedin.
Tack, Mark Gill och Marcy Granata, en helt fantastisk marketingduo.
Ingen inspirerar mig mer än min bror Bob, min partner och bäste vän.
Weinsteins jobbar som maffian: älska familjen, döda alla andra.
Ödets ironi är att de värsta bråken alltid var mellan Harvey och Bob.
Regel 1 på Miramax var att aldrig gå mellan bröderna.
De var obrottsligt lojala och hotade samtidigt att döda varandra.
Harvey var explosiv. Alla visste vad Harvey tyckte, för han sa det.
Man visste aldrig vad Bob tänkte.
Bob gick mer och puttrade.
Han muttrade tyst:
"Fråga mig inte om det."
Bob är mycket blygare och ibland socialt tafatt.
Samtidigt var Bob mer av en riktig människa än Harvey.
Bob har riktiga vänner och kan gå på basebollmatcher och bara ha kul.
Harvey har inte den typen av relation med någon.
Harvey jobbar alltid, i alla fall på att vara Harvey Weinstein.
Jag föddes i Brooklyn och flyttade sen till Queens.
Vi kom till ett hyreskontrollerat område som hette Electchester-
-och hade en underbar barndom och jätteroligt.
Det här är Harvey med fluga och utstående öron. Han ser glad ut.
Alla ser glada ut. Den kubanska robotkrisen kom väl några år senare.
Han var inte särskilt social och var en outsider.
Han deltog inte i skolpjäser, idrott eller nåt. Han stack inte ut alls.
Det var inte förrän han började på college-
-som han fick rykte om sig att vara vidrig.
Folk retade sig på att han gick runt och betedde sig som Gudfadern.
Han var osäker på sitt utseende. Han tyckte att han var ful.
Harvey hade komplex och kände jämt att han slogs mot etablissemanget.
Jag är fortfarande en underdog.
Jag kände så när jag var ung och känner ibland så fortfarande.
Därför gillar jag att göra filmer om underdogs.
Han gjorde intryck och skrämde folk som en gangster hade gjort det.
Han var inte falsk, han sa det han sa och menade det. Som Karl-Alfred.
Han försökte bevisa att han var världens härskare för precis alla.
Ett tag var han independentfilmvärldens härskare.
Då var det fest varje kväll i New York.
Fester för parfymer, för böcker och filmpremiärer och tv-premiärer.
Det var röda mattor överallt och allt var väldigt festpräglat.
Jag såg de som styrde i stan varje kväll.
Man såg ofta Donald Trump och Harvey Weinstein på samma fest.
Då var Miramax ett livfullt bolag och hade många fina projekt-
-många coola kändisar. Alla ville vara nära dem.
Nålen i hjärtat-scenen i "Pulp Fiction" är genial.
Harvey Weinstein hade bra smak. Han gjorde bra filmer.
Det där var sjukt flummigt.
Fy fan.
Han förstod verkligen bra material.
På 1990-talet återskapade Harvey lite av studioerans romantik i New York.
Det lockade med sagan som är väldigt kopplad till den amerikanska myten-
-om hur man blir stjärna och artist.
Många i filmbranschen dras till den av den här typen av drömmar.
Och Harvey var vägen till det.
Miramax var bolaget som gällde och Harvey fick saker att hända.
Möjligheterna för skådisar att få jättebra roller fanns där.
Vad kan vara mer spännande för en ung skådespelare?
Det var en spännande tid, ja.
Hej. Paz. Trevligt att träffas.
Jag och många andra i den här branschen trodde-
-att skådespelerskor låg med Harvey för att främja sina karriärer.
Inte att de ville ligga med honom för att de var kära i honom.
Jag bara antog att många skådespelerskor gjorde det.
Jag vet inte. Det känns inte konstigt för mig.
Harvey utstrålade makt.
För alla mäktiga män överallt är kvinnor bara en del av grejen.
De följer med makten och de dras till makten.
Som malen dras till ljuset.
Jag föddes med en ögonsjukdom.
Jag ser inget uppåt, neråt och på sidorna och jag är helt nattblind.
Så jag har jobbat jättehårt för att inte se blind ut.
Jag hade fått en audition och skulle in och läsa för en roll.
Han gav mig manuset och sa åt mig att läsa fyra sidor.
Jag mötte en av Hollywoods mäktigaste män och var smickrad.
Jag förstod att det var ett privilegium.
Jag skrämdes av honom och hans makt.
Han är motbjudande fysiskt sett.
Men alla andra skådespelerskor hängde runt honom-
-så jag trodde att det var nåt som man gjorde.
Han frågade om jag ville ha skjuts hem. Och jag sa visst.
Harvey bjöd ut mig på middag. Det var en underbar kväll.
Leonardo DiCaprio satt vid vårt bord och han var förtjusande.
Efterfesten skulle fortsätta på hotellet där Harvey bodde.
Och så var det bara jag i bilen och då började det kännas konstigt.
Varför skulle jag inte åka med nån?
Jag skulle äta middag med honom på Beverly Hills Hotel.
Jag kom och sa i receptionen att jag skulle träffa Harvey Weinstein.
"Mr Weinstein vill att du åker upp. Han tar emot dig där uppe."
Han frågade om vi kunde ta en drink hos mig.
Och jag vågade inte säga nej.
Vi gick upp till mig-
-och det blev väldigt obehagligt väldigt fort.
Jag var så glad, för det här var startskottet för min karriär.
Jag skulle jobba för ett stort bolag och en jättehöjdare i branschen.
Det är jättesvårt att prata om, men jag ska försöka.
Jag kände mig kanske lite chockad en stund.
Sen befann jag mig i en situation som jag inte kunde ta mig ur.
"Vänta lite." Och så reste han sig. "Du måste göra en sak till för mig."
Han sa: "Jag vill se dina bröst." Jag sa: "Tyvärr, jag gör inte sånt."
"Åh, jag är så stel i nacken. Kan du massera mina axlar?"
"Jag har nackspärr." Jag sa: "Det är hemskt."
"Jag vet en bra massör till dig. Jag ska ringa henne åt dig."
Han försvann ut i sovrummet.
Han sa "Nej, nej, nej, Rosanna" och så tog han min hand.
Han slet tag i min hand och han hade stånd.
Jag backade och då sa han: "Rosanna, du gör ett stort misstag."
"Det är dina bröst. Vet du vem jag är?"
Och jag sa "Ja" och han sa "Vet du vem jag är?"
Jag gav mitt livs sämsta massage och jag kunde se-
-att min massage hade mer effekt än jag hade förväntat mig.
Då tog min självbevarelsedrift över och jag stack därifrån.
"Jag kan förstöra din karriär. Du får aldrig mer jobba i branschen."
"Så visa mig dina bröst." Jag sa: "Nej, jag gör inte det."
Då sa han: "Huset är låst nu. Du kommer bara ut den vägen."
Han pekade mot korridorens ände och en dörr ut till trapphuset.
Jag visste inte om nån skulle öppna eller om han skulle leta efter mig.
Han visste att jag var nattblind.
Så han visste att när jag gick ner så var det helt kolsvart i trappan.
Han drog upp min klänning. Och jag var helt skräckslagen.
Jag sparkade och skrek inte.
Man bara stelnar till och vill att det ska ta slut.
Man är rädd att bli skadad.
När man läser om våldtäkt-
-så skriker tjejen "Nej!" och hon sparkar och skriker-
-men så är det inte.
Han övermannade mig-
-och lämnade ingen utväg åt mig.
Harvey utförde oralsex på mig.
Med våld.
Utan mitt samtycke.
Jag visste inte vad jag skulle göra-
-och var livrädd att han skulle våldta mig.
Jag var livrädd att han skulle tränga in i mig och ha honom över mig.
Så jag bara stelnade till. Jag försvann nån annanstans.
Det var nästan som om jag svävade över min kropp när detta hände mig.
När det var över-
-skulle jag karva det ur mig på nåt sätt.
En liten latinamerikansk vaktmästare frågade mig:
"Kommer du från plan 4?"
Han onanerade... och fick orgasm.
Jag visste att jag skulle få problem för att jag inte deltog i det.
När jag sa det till folk sa de att det var bäst att jag teg.
Jag gick inte till polisen. Jag var livrädd att han skulle krossa mig.
Han skulle säga det var med samtycke och att jag var en hora och ljög.
Jag minns att när jag gick-
-så stod hans personal längst ner i trappan och väntade på att gå in.
Jag vet inte vad de tänkte eller visste.
Jag reste med Harvey rätt ofta och en gång hade jag gjort ett misstag.
Han sa: "Du är smart nog att vara jag."
"Om du inte vill vara jag, så ödslar du din tid."
"Gift dig med en fet, rik jude, för du duger bara till att föda barn."
Som anställd-
-kan man inte ifrågasätta sin chefs avsikter.
Då hade jag fått sparken.
När Harvey träffade dessa kvinnor skickades vi iväg tills de hade gått.
Min bild av relationerna var att de var avtalade.
Det knackade på min hotelldörr-
-och där stod en kvinna och skakade och grät.
Jag bad henne komma in och frågade vad som hade hänt.
Det tog lite tid för henne att börja prata och hon berättade-
-att han tvingat henne massera honom och att han inte godtog ett nej.
Man måste göra nåt.
Så jag skrev en anmälan som sen kom att kallas "promemorian".
Jag hoppades-
-att jag genom att skriva ner mina och andras upplevelser-
-så skulle den som läste det inte kunna blunda för det.
Jag började i reklambranscen och vet hur apparaten tystar ner skandaler.
Harveys närmaste medarbetare hanterade jurister och förlikningar.
Att vara medskyldig behöver inte betyda att man deltog i brottet.
Genom att tiga är man också medskyldig.
Varför skulle man göra det? Pengar. Pengarnas makt.
Det är mycket enklare att bara följa med strömmen.
Och inte gunga båten. För alla får en bit av kakan.
När man tänker på filmkollektivets medskyldighet-
-så var agenter medskyldiga, och filmbolagschefer, vissa producenter-
-vissa skådespelare och annan personal.
Jag känner mig otroligt kluven till min upplevelse av Harvey.
Mitt liv är bättre för att jag har jobbat med Harvey Weinstein.
De av oss som åkte Harvey-tåget fick ut mycket av det.
Vi togs till fantastiska platser och fick göra fantastiska saker.
Och nu känner vi alla en slags överlevandeskuld-
-för att ha upplevt positiva saker-
-när vi nu inser allt det negativa som andra upplevde samtidigt.
Jag har aldrig sett Harvey uppföra sig olämpligt med skådespelerskor.
Men jag hörde absolut rykten om-
-att vissa skådespelerskor låg med Harvey för att få bättre roller.
Det var alltid de som hade fått stora roller som det skvallrades om.
Men folk sa alltid: "Hon låg med Harvey för att få rollen."
Det var aldrig han som låg med henne.
Det var alltid kvinnan som hade varit aktiv.
Hon sög av Harvey eller knullade Harvey för att få rollen.
Ett par år gick.
Jag hade förlikat mig med vad som hade hänt och hur jag hade agerat.
Jag ringde en gång i halvåret eller en gång om året för att säga-
-att jag hade fått en roll och att det hade gått jättebra-
-och att jag bara hörde av mig.
En gång skulle han vara på filmfestivalen i Toronto-
-och han föreslog att jag skulle komma förbi.
Jag hade pratat med hans förtjusande assistent-
-som bad mig träffa dem på hans rum före middagen.
För han skulle på en middag eller en visning, så jag fick klämmas in.
Det lät rimligt för mig trots det som hade hänt.
För jag hade gjort klart att jag inte var en sån skådespelerska.
Den unga assistenten öppnade dörren. Hon såg lite upprörd ut.
Sen gick hon och stängde dörren bakom sig.
Han kom ut från badrummet och hade inga byxor på sig.
Han hade en skjorta som räckte till höfterna.
Jag blev väldigt äcklad, som ni kan tänka er.
Men också bara nervös-
-för att han var upprörd över nåt som inte hade med mig att göra.
Så jag sa direkt:
"Det är inte läge nu. Jag ser ut att du är på väg ut."
"Vi gör det här en annan dag." Och så backade jag mot dörren.
Han blev ganska irriterad och sa:
"Du är här. Stanna fem minuter, så pratar vi lite."
Han bad mig följa med ut till badrummet.
Jag sa: "Nej, det är inte läge nu. Jag kommer tillbaka."
Han krävde att jag skulle stanna.
Och även om mitt hjärta bultade-
-och det kändes som att jag var på en farlig plats-
-så stannade jag, för jag trodde att det skulle bli värre att gå.
Jag följde honom in i badrummet.
Toalettstolen hade gått sönder.
Det var som om hela porslinsstolen hade slagits i tre bitar.
Och det var blod på sitsen.
Han sa åt mig att titta i spegeln och sa: "Jag vill bara titta på dig."
Och han tog tag om min nacke-
-och höll mig kvar medan jag stirrade på mitt ansikte i spegeln-
-och så började han smeka sig själv under skjortan bakom mig.
Och jag minns det som en scen i en dålig film.
För det är svårt att tro att det där var jag.
Jag minns att jag såg mig i spegeln och såg honom över min högra axel.
Jag minns att jag glodde på honom och tänkte: "Om jag står stilla"-
-"så kanske allt bara dunstar bort eller så försvinner jag."
Jag var nog för chockad för att kunna röra mig.
Och jag såg att han hade blod på handen.
Och jag hittade på en ursäkt för att säga att jag var tvungen att gå.
Jag tror inte att han fick orgasm.
Jag var reporter på vecko- nyhetsmagasinet New York Observer.
Jag var intresserad av de kulturella förändringarna på Manhattan-
-och Miramax var navet för de kulturella förändringarna.
Du har betytt allt för mig, O.
Du är inte min vän, du är min bror. När en bror kränks, kränks jag.
Miramax systerbolag Dimension hade gjort en ny version av Othello.
Filmen hette "O" och många av den tidens stjärnor var med i den-
-däribland Mekhi Pfiher och Josh Hartnett.
Jag har gått igenom allt minutiöst...
Filmen var som gjord för att släppas, men bolaget höll på den.
De gjorde detta under Al Gores och Joe Liebermans valkampanj.
Deras kampanj hade ett skumt reaktionärt drag mot våld i medierna.
"O" var ett mycket våldsamt high school-drama.
Filmens skapare trodde den stoppats för att Harvey jobbade för kampanjen.
Han hoppades att hans bidrag skulle ge honom politiska fördelar.
Jag behövde få en kommentar från Harvey och skickades till en fest-
-med en kollega som skrev kändis- nyheter och som jag dejtade då.
Harvey hade arrangerat en fest för den f.d. MTV-värden Karen Duffy.
Jag gick in bakom Harvey och sa åt Rebecca att göra sin grej.
Jag gick fram till Harvey och sa att jag hade en fråga om "O".
Han sa att det var hans brors film och så gick han bara.
Det var en blaha-kommentar som jag inte trodde på-
-men jag fick kommentaren som min artikel behövde.
När jag stoppade ner min bandspelare-
-kom Harvey plötsligt och sa: "Du får inte använda det där."
"Vad menar du?" Han sa: "Det var inofficiellt."
Han försökte ta min bandspelare.
Jag började spela in, höll upp den mot honom och han blev ännu argare.
Sen ändrades stämningen i rummet-
-och plötsligt såg jag nånting explodera i Harvey.
Sen hörde jag honom skrika så högt han kunde:
"Vem släppte in den jävla fittan på festen?"
Han skrek: "Få ut fittan härifrån! Den här fittan ska inte vara här!"
"Vad gör subban här? Vem släppte in subban?"
Han skriker så högt han kan på en 23-årig kvinna-
-som har ställt en mycket rimlig fråga om hans film.
Läskigt nog kändes det som om allt kunde hända.
Det fanns ingen norm eller regel som sa att det skulle sluta bra.
Min kollega och pojkvän Andrew sa: "Harvey, jag ska prata med dig."
"Hon följde med mig till festen. Jag vill höra om Karen Duffy."
Jag stod där och flämtade. Jag minns att jag tog våra väskor.
Jag slängde väskorna över axlarna och visade Andrew att vi skulle gå.
Jag sa: "Det här är absurt. Harvey, vi har behandlat dig bra."
"Du får inte kalla nån för det där inför alla här. Du får inte det."
"Nej, jag behöver ingen ursäkt. Vi måste gå.
När Andrew sa "Du är skyldig henne en ursäkt" så slog han om igen.
Han sa:
"Jag är glad att jag är den jävla sheriffen i den här jävla skitstan."
När han såg bandspelaren insåg jag att jag fått mitt livs bästa citat.
JAG ÄR GLAD ATT JAG ÄR DEN JÄVLA SHERIFFEN-
-I DEN HÄR JÄVLA SKITSTAN
Han började skrika och knuffade Andrew så att han föll baklänges.
Alla var helt förfärade över-
-att festens värd brottades med en journalist om en bandspelare.
Han var fast besluten att ta den.
Men jag släppte inte bandspelaren, för det var historiens bästa citat.
Han drog ut Andrew genom glasdörren till Sixth Avenue på Manhattan-
-och tog nacksving på honom och började slå honom på hjässan.
Folk samlades runt oss som om det var ett slagsmål på en skolgård.
Jag minns hur surrealistiskt det var.
Jag tänkte: "Har Harvey Weinstein verkligen tagit nacksving på mig?"
Blixtarna blixtrar och en miljon bilder tas.
Hur är det inte förstasidan på New York Post och New York Daily News?
Det var den absoluta drömbilden för alla tabloidredaktörer.
Vem hade inte satt den bilden på förstasidan?
Jag har aldrig sett nåt fotografi från den kvällen.
Jag har än i dag aldrig sett nåt foto och jag vet att hundratals togs.
Det här var magiskt. Det var rena drömfabriken-magin.
Min chefredaktör som jag hade djup respekt för sa:
"Skriv inte om det."
"Harvey försvinner inte. Harvey är Ryssland. Skriv inte om det."
Det jag lärde mig var-
-att hur bra citatet om "sheriffen i skitstan" än var-
-så funkar det bara för sheriffen, som han var då. Han kunde göra allt.
Inga bilar eller nåt annat.
Aldrig nånsin mina grejer. Okej? Annars får ni fan med mig att göra.
Stick. Om jag ser en bil så tar Bob De Niro och jag hand om den.
Ni jobbar aldrig mer i stan. Ni ser aldrig fotot nånstans.
Musse Pigg skiljer sig från en gammal partner.
Disney och Miramax-grundarna Bob och Harvey Weinstein skiljs åt.
Weinsteins får 140 miljoner dollar, men de måste släppa Miramax.
De förlorade det där namnet som betydde nåt för dem.
De förlorade filmbiblioteket som de hade skapat.
Det är deras arv.
När man säljer förlorar man sin makt och det har andra filmmänniskor känt.
CANNES, FRANKRIKE
Vi börjar nu på ett nytt spännande äventyr-
-utan mammas och pappas namn. Vi använder fortfarande Dimension.
Om nån kan komma på ett bättre namn än Weinstein Company, säg då till.
Inget är bättre Weinsteinbröderna, så namnet är kanon.
Bolaget var nu mycket mindre-
-och de skulle satsa mer på tv. Alla visste att de var illa ute.
Efter att de lämnade Disney brände de 1,2 miljarder dollar-
-som var bankmedel, obligationer och investeringsbankers pengar.
Och alla såg varthän det barkade.
Jag skrev en artikel om Hollywoods baksidor.
En tänkt antologi om problem från rasfrågor till sextrakasserier.
Jag började märka att historierna jämt gick tillbaka till samme man.
Harvey Weinstein var en känd tyrann-
-men under ytan hittade man snabbt historier om sexuella övergrepp.
Och jag insåg att det var en enorm story.
Det är en stor ära att få ge priset-
-till min vän och hjältinna Hillary Rodham Clinton.
Jeg skrev om Hillary Clinton på våren 2017 efter presidentvalsförlusten.
Och jag träffade Harvey för första gången på många år.
Jag kunde nästan inte fatta det. Han som varit så kamratlig med mig.
Jag tänkte: "Din makt avtar, din makt är på nergång"-
- "men du utövar den fortfarande."
"Du utövar ännu den lilla makt som du har kvar. Vad gör du här?"
Men när jag såg honom med alla mäktiga feminister-
-förstod jag att han satsade sina pengar på att skydda sig själv-
-genom att framstå som feminist och allierad med mäktiga kvinnor.
Det var det han gjorde och det var så han tystade ner det.
Jag slutade tro att min story eller bevisen skulle vara viktiga för nån-
-för ingen kunde vinna mot honom.
När jag började trodde kvinnor att det aldrig skulle bli känt-
-och absolut inte bli känt och få en effekt.
Ett slående återkommande tema i mina samtal med källorna var-
-hur rädda de var för saker som lät som nåt ur filmer.
Spioner som skuggade dem och infiltrerade sig i folks liv.
Och jag började själv få skumma och hotfulla samtal, så det var sant.
Jag tror att Harvey Weinstein i många år hade hört-
-att vissa personer skulle anklaga honom för övergrepp och trakasserier-
-och de tvingade människor att skriva på sekretessavtal.
Men 2016 fick han tydligen nys om nåt mycket större.
En grupp människor skulle nu uttala sig offentligt.
Därför anlitade han en hel armé med journalister, advokater-
-och säkerhetsfirmor, för han visste att det var stort.
Harvey använde sig verkligen av en rad framstående säkerhetsfirmor.
Mest exotisk av dem var Black Cube, som drevs av f.d. Mossad-anställda.
Detta är avtalet mellan Black Cube och Harvey Weinsteins advokatbyrå.
"Huvudmålet är att identifiera de som ligger bakom smädeskampanjen"-
- "och hjälpa klienten stoppa den."
Detta är Harvey Weinsteins lista med folk-
-som han misstänkte spred de negativa historierna om honom.
Och detta är en Black Cube-rapport med en profil på Rosanna Arquette.
"Klienten misstänker att Rosanna deltar i kampanjen"-
-"genom att sprida falska anklagelser om honom till mediakällor."
Det var otroligt dyrt.
Vi snackar om advokat efter advokat av det allra dyraste slaget-
-och de i sin tur anlitar världens dyraste säkerhetsfirmor.
Bara Black Cube kostade flera hundra tusen dollar.
Harvey Weinstein la alla resurser på att stoppa kvinnorna och pressen.
Harvey och hans detektiver la mycket kraft på att hitta bilder-
-där han ser vänlig ut med kvinnor efter påstådda övergrepp.
Det är en särskilt vidrig taktik för att försöka diskreditera kvinnor.
För det är faktiskt mycket typiskt vid sexuella övergrepp-
-att kvinnor senare fotograferas som vänner med sin angripare.
Folk förtränger ofta sina trauman och fortsätter gå på röda mattor.
Utåt ser man glad ut, men inombords dör man.
Det fick mig att känna att jag var tvungen att återta min sexualitet.
Så jag ville göra plåtningar där jag kunde känna mig vacker-
-och ta tillbaka det som jag upplevde att han stal från mig.
Några av de andra kvinnorna kan tro att det är nåt fel på mig-
-och att Harvey kan använda det mot mig eller nåt.
Jag ville känna mig åtråvärd igen.
Folk visste att det svinet hade våldtagit mig.
Att det monstret hade varit inne i mig.
De sa att jag behövde fler kvinnor, inte galna, fler trovärdiga kvinnor.
Hur många kvinnor som än sa att det här hade hänt dem.
Jag tvingades flytta och skuggades.
Många av agenterna som följde efter kvinnorna skuggade mig.
Harvey Weinstein bombarderade mina jurister med rättsliga hot.
Jag visste inte om jag skulle kunna slutföra det-
-eller svika alla dessa modiga kvinnor som försökt avslöja det.
Så det var ett stort genombrott-
-att höra Harvey Weinstein på polisens inspelning.
Kom in hit nu. Jag ska duscha och du sitter där och tar en drink.
- Kan jag stanna i baren? - Nej, du måste komma hit nu.
- Nej. Jag vill gå ner. - Du ser mig aldrig efter detta.
- Om du skämmer ut mig här... - Jag känner mig inte bekväm.
Gräla inte med mig i korridoren. Jag ska inte göra nåt.
- Jag svär vid mina barns liv. - Jag känner mig väldigt obekväm.
Kom in nu en liten stund. Så kan du gå när du vill.
- Varför rörde du mitt bröst i går? - Förlåt. Jag är van vid det.
JAG ÄR VAN VID DET.
När jag väl hade inspelningen insåg jag att jag inte kunde sluta.
Detta var beviset jag behövde.
Så jag gick till Ken Auletta, en duktig journalist på The New Yorker.
Jag kände inte Ronan Farrow då, men han ringde mig våren 2017 och sa:
"Jag läste din artikel om Harvey. Jag ska berätta vad jag gör."
Han sa att de hade åtta vittnen som var redo att vittna i domstol-
-vilket jag inte hade, och så hade han polisens band från Amber.
- Snälla, kom in nu. - Jag känner mig väldigt obekväm.
Kom in nu en liten stund. Så kan du gå när du vill.
- Varför rörde du mitt bröst i går? - Förlåt. Jag är van vid det.
När The New Yorker hörde bandet och insåg hur många vittnen vi hade-
-så ville de börja samla så mycket som vi kunde så fort vi kunde.
Jag kontaktade Ronan och frågade varför artikeln inte hade tryckts.
De jobbade fortfarande på den.
Sen hörde jag att New York Times också jobbade på en artikel.
Vi hade jobbat dygnet runt i flera veckor och hade knappt sovit.
När man har slitit med en utredning och äntligen ska trycka artikeln-
-kan man tappa kollen på det och vad reaktionen ska bli.
Vår största fasa då var inte Harvey Weinstein-
-eller hans betalda spioner eller försöken att skrämma oss.
Vi fasade för att vi inte skulle få artikeln tryckt-
-och då skulle tvingas leva med det vi visste resten av våra liv.
Folk var livrädda för att prata.
I stället var det en atmosfär av rykten och skämt i tv.
Grattis, ni fem kvinnor som slipper låtsas tända på Harvey Weinstein.
Jag är inte rädd för nån i branschen.
Jag har nobbat samlag med Harvey Weinstein tre av fem gånger.
Har du ett gott råd till en ung tjej i Hollywood?
Jag blir stämd om jag säger det.
Om Harvey Weinstein bjuder dig på privat fest på ett hotell, säg nej.
"Jag är en 28-årig kvinna som vill försörja mig och göra karriär."
"Harvey Weinstein är 64 år, världskänd och detta är hans bolag."
"Maktbalansen är jag noll och Harvey Weinstein tio."
När jag skrev min promemoria kände jag inte att jag hade nåt val.
När promemorian hade läckts och trycktes i New York Times-
-kunde jag inte föreställa mig-
-vilken effekt det skulle få.
Harvey Weinstein köpte sig fri från övergreppsanklagelser i 30 år.
"Maktbalansen är jag noll och Harvey Weinstein tio.
anklagelser som följer samma mönster
MAKTMISSBRUK
en tystnadskultur om sexuella övergrepp
"Men jag tror att tiden är rätt och klimatet det rätta för sanningen."
Jag läste det med hakan i golvet, tror jag.
privata möten på hans hotellrum
De beskrev kvinnornas upplevelser som om de skrev om mig.
Jag kunde inte fatta att de berättade historien.
Det faktum att dessa kvinnor vågade berätta historien efter alla år.
De var inte de första som försökte, men apparaten hade dödat historien.
Ni anar inte vad det betyder för mig att se det bli känt.
Harvey Weinstein anklagas för flera fall av sextrakasserier.
Miramax medgrundare kan ha ingått åtta förlikningar med anklagare.
Weinstein sa att han blev vuxen i en tid med andra beteenderegler.
Han vet att han har vållat stor smärta och ber om ursäkt.
Han kommer aldrig att fatta det. Såna människor förändras inte.
Det säger man om pedofiler och om våldtäktsmän.
De förändras inte. Han blev bara bättre på det.
Han blev bara djärvare och eftersom han var mäktigare-
-slapp han undan med det med fler kvinnor och på mer flagranta sätt.
En av Hollywoods mäktigaste män har avskedats med omedelbar verkan-
-av styrelsen i filmbolaget som han var med om att grunda.
Weinsteins fru sa i går kväll att hon nu lämnar honom efter anklagelserna.
- Kul att se att du mår bra. - Jag mår inte bra.
Jag måste få hjälp. Alla gör misstag. Jag hoppas få en andra chans.
Tack ska ni ha. Ni vet att jag alltid har varit lojal mot er.
Inte som de jävla asen som behandlar er som skit. Jag har varit schysst.
- Sök hjälp. - Tack.
Vi är nöjda med utredningen och kan väcka åtal.
Den förre filmmogulen överlämnade sig till polisen i ett stort pressuppbåd.
Han har skyddats otroligt länge och i dag försvann det skyddet.
Det är inte individuella upplevelser. Det är gemensamma upplevelser.
Det finns ett mönster och nu ställs han inför samma rättvisa som vi.
Jag såg "Wonder Woman" på flyget hit-
-för att försöka känna mig heroisk trots att jag inte gjorde det.
Chris Pine har en jättebra replik. Han säger:
Om man ser nåt som är fel kan man göra något eller inget.
Och jag har redan försökt inget.
Och jag tänkte: "Just det. Det är perfekt."
OFFERMARSCH
Mitt i skandalen översvämmer två starka ord sociala medier.
Kvinnor i hela USA identifierar sig som offer för sextrakasserier-
-efter Hollywoodmogulen Harvey Weinsteins fall.
Harvey Weinstein-historien visade att man ska tala högt om sånt här.
Harvey Weinstein är toppen på isberget.
Ingen kunde ha förutsett att det skulle starta en global rörelse.
Det är en annan värld. Det är en bättre värld.
Vi ser hur maktstrukturer fungerar och nu kan andra relatera till det.
För om vi kan göra det i Hollywood, så kan folk göra det överallt.
Det är som David och Goliat. Den lille kan fälla den store.
Detta är en revolution. Så dra åt helvete. Hur vågar ni?
Vi låter oss inte tystas.
Harvey Weinstein betedde sig vidrigt och han måste få sitt straff.
Men då blir det så att man väljer ut de mest groteska-
-och avskedar dem-
-och kanske sätter dem i fängelse och bannlyser dem i deras bransch.
Sen tror man att problemet är löst.
Att låsa in en person löser inte problemet.
Vidrigast är att systemet möjlig- gjorde och fortfarande möjliggör det.
Det blir hundratals såna här fall i olika branscher.
Och de kvinnorna blir angripna, undergrävda och diskrediteraade.
Så blir det absolut.
För inte länge sen var det omöjligt att prata om Harvey Weinstein.
Det finns en Harvey Weinstein i alla branscher-
-och det finns väldigt mäktiga människor-
-och om dem vågar folk fortfarande inte säga sanningen.
Efter intervjun ska jag kämpa vidare med modiga källor-
-för att få dem att våga stå med sina namn i tuffa artiklar.
Den utmaningen står utsatta människor inför varje dag.
Harvey Weinstein förnekar alla anklagelser om övergrepp.
Han avvisar att han skulle ha hämnats på kvinnor som nobbade honom.
Bob Weinstein kände inte till anklagelser om-
-att hans bror skulle ha begått några övergrepp före avslöjandena 2017.
Det är inte över.
Det fortsätter.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB