EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Den fins der ute… Den klynker og strekker seg etter å bli født.
Du snakker om en voksende kraft.
Jeg har lenge tatt for meg av jorda.
Den har holdt meg i live, men også blitt et fengsel.
Som en forvitrende grav.
Jeg har ventet på slike krefter.
Verden ønsker balanse. En tilsvarende kraft som min egen var uunngåelig.
Den skal være mitt oppgjør.
I stedet for kan den være min frelse.
Finn kilden til denne kraften og ta den med hit til meg.
-Jeg skal ikke svikte deg. -Nei, det skal du ikke.
Det skal jeg forsikre meg om.
-Unnskyld. Du skremte meg. -Samme her.
Hvorfor går du med den? Hvor fikk… Hva er det du…
Du sov hele dagen. Jeg begynte å kjede meg.
Unnskyld for at jeg tok på tingene dine.
Og gikk med hjelmen din. Og helte vann over hele deg.
-Er du sint på meg? -Forstår du ikke hva du har gjort?
Du redda livet mitt. Jeg står i den størst tenkelige gjeld til deg.
Jeg er glad for at du ikke er sint. For at du lever.
Predikanten. Jeg så ham skade deg. Går det bra med deg?
Det går bra, nå som han er… borte.
Hva med sykdommen?
Hei! Hva er dette for noe? Det ser ut som elegante sko.
-De er til hester. -For en fin vifte. Har du vært danser?
En egen type danser, ja.
Den får du ikke ta på. Sett den ned. Du får ikke ta på noe.
Hør her. Du er ikke lenger trygg i landsbyen.
Folk har sett evnene dine. Du må dra langt vekk herfra.
Jeg skal dra langt vekk.
Du skal jo ta meg med opp langs elva for å treffe legen, husker du ikke?
Nei.
Striden med predikanten og hans voktere har vekket Daimyos oppmerksomhet.
Soldatene deres patruljerer elva i stort monn.
Men du lovte mam…
-Du lovte Ichika det. -Jeg skal få deg i trygghet.
Din eneste mulighet er å holde deg i skjul.
Holde deg i utkantene.
Det blir ikke mye til liv, men det blir et liv.
Sa du ikke nettopp at du "står i den størst tenkelige gjeld"?
Du tar meg med oppover langs elva. Sånn blir det!
Stopp!
Vi skal reise opp langs elva, og vi skal treffe doktor Morisuke!
Morisuke?
-Løytnant Kurosaka. -En fortjent utgang for enhver prest.
Den som innehar kreftene vår frue været, har vært her.
Vi nærmer oss.
-Hva gjør vi med dette stedet? -Brenner det ned til grunnen.
Ichicka visste hva du var i stand til da hun redda deg.
Hun visste at sykdommen var en bivirkning av kreftene som kom til syne.
Hun ville ikke ta deg med til andre leger enn Morisuke.
Hun sa at han var den eneste som kunne hjelpe.
Ichika skulle ikke få deg frisk, hun skulle sørge for at du fikk trening.
Jeg kjente Morisuke. I en annen tid.
Han var en modig kriger, som hadde krefter, akkurat som deg.
"Legen" var et navn han fikk i strid. Han angrep med kirurgisk presisjon.
Du ror jo båter. Hvorfor kjenner du en kriger som det der?
Vent. Hvordan kjente Ichika en?
Det later til at vokteren din hadde sine egne hemmeligheter.
En annen ting hun deler med en kvinne jeg kjente en gang.
Yassan. Tror du at Ichika…
-Tror du virkelig at hun… -Jeg vet ikke.
Nå kan vi bare gjøre som hun ville ha gjort.
Betyr det at du tar meg med oppover langs elva?
Nei. Som jeg sa, så er elva for farlig.
Vi reiser til Morisuke til lands.
Klar.
Du har jo faktisk et ansikt. Det ser merkelig ut.
Du går med halskjedet hennes.
Det er for… å minnes.
Da drar vi.
Vi må fortsette, Saki.
Jeg vet det. Det er bare det… Jeg fikk ikke tatt farvel med Ichiro.
Han vet hva du tenker.
Stol på meg. Han vet at du aldri ville ha såret ham.
Saki!
Hvor er demonjenta? Se hva hun har gjort mot gutten min!
Saki, sangerens datter?
Jeg så henne slåss mot en robot og en ulvekvinne.
Hun har evner. Umenneskelige evner.
Jeg bryr meg ikke om hva hun er. Hun skada sønnen min!
-Hva skjedde med gutten? -Hvem er dere?
Det er viktigere for deg å vite hvem vi tjener.
Du skal respektere oss slik det høver utsendinger fra ditt lands Daimyo.
"Utsendinger"? Innleide kjeltringer, mener du.
-Hva skjedde? -Han ble angrepet av ei jente.
Hun fikk ham til å fly 15 meter uten å røre ham.
Bare spør barna. De så det.
Fortell meg om denne jenta.
-Jeg snubla i nok ei grein. -Jeg trodde at du var synsk.
Det er ikke sånn det fungerer. Kan vi ikke bruke veien?
Det hadde vært mye lettere. Se! Den er jo der borte.
Da går vi lenger inn.
Yassan! Er det der legen bor?
Nei, vi har fortsatt en hel dags ferd foran oss.
Hjelp!
Jeg sverger. Jeg har ikke sett dem.
De ble sett gående i denne retningen. De må ha gått forbi her.
Det er vanskelig å gå glipp av en enorm, svart mann med ei lita jente.
Det har ikke vært noen som det her.
Gjør som du vil med meg, bare la kona mi gå.
Hennes skjebne er i dine hender. Snakk!
Nei. Vær så snill. Nei!
-Da bytter du bare ditt liv mot hennes. -Hun kommer til å dø på grunn av oss.
Da har du tatt ditt valg.
Gjør noe!
Når som helst.
Kjempen med den svarte huden.
-Hvor er jenta? -Langt unna.
Jeg håper for din del at du slåss bedre enn du lyver.
Kjempen!
Slipp våpenet og snu deg sakte rundt.
Du gjorde meg en tjeneste ved å kvitte deg med mine menn.
Det var slutten av måneden, og de skulle jo ha lønn.
Det sparte meg en formue i lønn.
Uansett hvor mye du betalte, så var det for mye.
Store ord for en mann som knapt står oppreist.
Men du viste jo evner, da.
Det ser ut til at vårt vidunderbarn har en kriger som beskytter.
Deres blod var det første som rørte dette knivbladet på mange år.
Gjør oss begge en tjeneste, la det bli det siste.
Jeg hører lidelse i stemmen bak anspente trusler.
En utstøtts smerte, som for alltid er merket av hudfargen.
Uansett hvor dyktig i kamp eller ærbar du viste deg å være.
Jeg har selv kjent på det. De sløve massenes hat mot det de ikke forstår.
Men i motsetning til deg, så omfavnet jeg smerten min.
Og gjorde den til et våpen.
Du kan jo bare knytte fast et blad til en pinne. Det er nok lettere.
Saki! Løp!
Et taktisk offer for å vinne momentum.
Ikke bare kriger, altså, men også hærfører?
Et taktisk offer.
Sverdet ditt går i stykker. Det gjør kroppen din også.
Jeg skal fortelle jenta om din heroiske innsats.
Det gir henne kanskje litt trøst før alt tar slutt.
Ikke alt.
Du er like sterk som fruen sa at du kom til å være.
Jeg ba deg om å løpe.
Trodde du at jeg skulle begynne å høre på deg?
Jeg er lei for det, Saki.
Jeg sviktet. Jeg skulle beskytte deg fra folk som henne,
men jeg klarte det ikke.
I tilfelle du ikke har lagt merke til det, så har jeg liksom
helt ville superkrefter i hodet. Jeg trenger ingen til å beskytte meg.
-Hvorfor ville du absolutt ha meg med, da? -For å ikke være alene.
Vi kan stå imot hva som helst så lenge vi ikke er alene.
Det sa alltid Ichika.
Ichika var en god lærer.
Hun hadde vært stolt av deg i dag, Saki. Hun er stolt.
Tror du det?
-Du må la meg beskytte deg. -Kan vi ikke beskytte hverandre?
Lærte Ichika deg å kjøpslå også?
-Krigen har ingenting med oss å gjøre. -Jeg vil ikke dø.
Det er ikke trygt her lenger.
Hvem er det?
Kanskje du kan hjelpe oss.
Vi leter etter en lege, Morisuke.
Jeg beklager. Det fins ingen lege som heter det her.
Jeg skjønner. Takk likevel.
Hva gjør vi nå?
Vi tar en kopp te.
Vi sitter jo bare her. Burde vi ikke prøve å finne legen?
Han har funnet oss.
Velkommen.
Det tok sin tid før dere kom.
Hils på legen, Saki. Morisuke.
Yasuke, den legendariske svarte samuraien i egen, høye person.
Vent, er du samurai? Gikk du med en sånn sær maske?
Sloss du i Daimyo-krigene? Traff du noen gang Oda Nobunaga?
Jeg er ingen samurai. Ikke i dette livet.
Det er ikke et så langt liv siden som du tror.
Livene du har hatt, tynger pannen din,
men bak dem alle, ser jeg den stolte krigeren jeg kjempet side ved side med.
Du har fortsatt mye energi til å så nylig ha blitt far.
-Han er ikke faren min. -Så feil kan man ta.
Hva har du drevet med, da?
Jeg husker at du sluttet deg til Nobunagas sønn Nobutada etter at han falt.
-For å kjempe videre for Oda-klanen. -Vi tapte.
Det gjorde vi alle.
Jeg hørte at akechiene fanget deg, men ga deg tilbake til jesuittene.
Etter at du rømte fra fangenskapet, hørte ingen noe mer fra deg.
Jeg har overlevd. Passet mine egne saker.
Jeg forstår. Det var ikke alle som fikk det valget.
Her bor vi i de mørkeste skyggene, i skyggen av Daimyo.
Vi vet aldri når soldatene deres kommer for å ta oss.
Alt vi bygger, alt vi tjener. De tar det de ønsker og ødelegger resten.
Det eneste som alltid er her, er frykt og lidelse. Vi står imot som best vi kan.
Jeg har samlet disse elevene for å trene i skjul,
slik at de kan lede opprøret når det tar til.
Om kampen er over for deg, hvorfor er du her da?
Jenta.
Hun har sterkere krefter enn noe jeg har sett. Selv dine krefter.
I så fall er jeg deg takknemlig.
Da er hun virkelig den vi har ventet på. Den som kan gi oss seieren.
Kommer du alene, Kurosaka?
Det er akkurat som du sa. Hun har kraftige evner.
Kreftene du ga meg, var ikke…
Da får jeg vel benytte mer velutprøvde metoder.
Jeg er klar til å tjene deg.
Som alltid. Du skal tjene ditt angitte formål.
Og ett til.
Er du sikker på at dette er veien du skal gå?
Den mannen jeg kjente, ville blitt med uten å nøle.
Yasuke, ja. Yassan vil bare at jenta skal være trygg.
Hva er det tyngste du har løfta?
Vel… Det var et stort steinkors, som…
-Hei, Saki. Kan du dette? -Får dere lov til å spille spill her?
Hva? Selvsagt!
Daimyoen vil se på hennes eksistens alene som en trussel, og ønske å eliminere den.
Det fins ingen virkelig trygghet for henne.
Hennes beste mulighet er å trene med oss og slå tilbake.
Man kan ikke flykte fra urett, samurai. Man må kjempe imot.
Det gir bare mer urettferdighet.
Jeg har en båt å reparere.
Siste gang.
Eller nest siste.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen