‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Unde te duci?
‎Să-ți fac micul dejun.
‎Rămâi cu mine!
‎Mă întorc imediat.
‎Bună ziua!
‎Unde e soțul tău?
‎Se odihnește, domnule maior.
‎Ce faceți?
‎Cine? Cine sunteți?
‎Ce se întâmplă aici?
‎Dragule.
‎Ce se întâmplă?
‎În data de 20 martie,
‎am dat ordin ca toți militarii ‎din Aschaffenburg
‎să se prezinte la unitățile de rezervă ‎în 24 de ore, pentru apărarea orașului.
‎Locotenentul Heymann a încălcat ordinul.
‎- Dle maior, îmi reveneam după răni… ‎- Nu e treaba mea.
‎Acțiunile tale indică faptul că ești ‎un laș și un trădător al Reich-ului
‎și, ca atare, reprezinți ‎o amenințare nu doar pentru oraș,
‎ci pentru țară.
‎Ce faceți?
‎Soțul tău e un trădător.
‎Nu.
‎E găsit vinovat de dezertare ‎și condamnat la moarte.
‎Nu e trădător. E erou de război.
‎Poftim! Ordinul de la medic!
‎Nu!
‎Vă rog, dați-i drumul!
‎Ordinul meu ‎trebuie respectat de toată lumea!
‎Vă rog, dați-i drumul!
‎Nu facem excepții.
‎Dați-i drumul! Vă rog!
‎Nu!
‎E interzis ‎să îndepărtați trupul acestui trădător.
‎Cine încalcă ordinul va fi executat.
‎Pare liniștit.
‎Prea liniștit.
‎Ai spus ‎că ai lui Patton au evacuat orașul?
‎Da, așa ni s-a spus.
‎Sigur se ascund.
‎Bine, locotenente.
‎- Să-i găsim! ‎- Da, domnule.
‎Domnule, el e caporalul Mann, ‎noul interpret.
‎- Dle colonel. ‎- Ai văzut vreo luptă?
‎Nu încă, dar sper să văd multe.
‎- Am spus ceva greșit? ‎- Nu.
‎Ai grijă ce vrei cu colonelul! ‎E posibil să ai parte.
‎Locotenente, el e sergentul Nick Walsh.
‎- Îl înlocuiește pe Xander, Compania I. ‎- Domnule.
‎Ne bucurăm că ai venit. Ești de mult aici?
‎- Suficient. ‎- Bine.
‎Trecem podul acesta. Obiectivul e turnul.
‎Gomez, tu iei Compania E. ‎Tu iei Compania I pe strada Schubert.
‎Am înțeles.
‎Întrebări?
‎Sunteți de mult locotenent?
‎Suficient.
‎Hei, Hobson!
‎Îmi dai și mie?
‎Ce-i cu tine?
‎N-ai auzit, Millsy?
‎Moș Hobson era la un ‎spa ‎german, ‎așteptând sfârșitul războiului.
‎Apoi, a fost eliberat.
‎Era un lagăr de prizonieri, boule.
‎Trebuia să fiu acasă,
‎- …nu cu voi, tâmpiților. ‎- Da?
‎De ce nu pleci?
‎Fiindcă nu pleacă nimeni ‎până nu e gata războiul.
‎Să nu se termine ‎înainte să omor niște nemțălăi.
‎Uite cum facem:
‎ce-ar fi să omori naziști ‎și pentru mine astăzi? Fă-ți de cap!
‎Junior e bine?
‎Da.
‎ASCHAFFENBURG, GERMANIA ‎31 MARTIE 1945
‎Muriți, javre naziste!
‎Iisuse!
‎Lunetist!
‎Stați aici!
‎De ce stăm?
‎E o mitralieră în turn.
‎Fiecare stradă din sector ‎trece pe lângă turn. Cheamă un tanc!
‎Eliminați-l!
‎Domnule, cred ‎că e o idee bună să vă întoarceți
‎până scăpăm de lunetiști.
‎Pe vremuri, vă plăcea ‎când eram cu voi pe câmpul de luptă.
‎Când erați un căpitan amărât, ‎iar lunetiștilor nu le păsa.
‎Acum sunteți ținta principală, colonele.
‎Cred că vă temeți ‎să nu vă nimerească din cauza mea.
‎Companie E, e timpul să verificăm ‎casele și să-l găsim pe lunetist!
‎Calmează-te! Nu suntem în raza lor.
‎- Mai puțin a lunetiștilor. ‎- Lunetiști?
‎Nu te obosi să-i cauți! ‎N-o să-i vezi oricum.
‎Nu suntem în raza lor.
‎- Nu asta i-am spus ultimului interpret? ‎- Ba da.
‎Fă-mi legătura cu sediul!
‎Da, domnule. Am luat legătura.
‎Sunt Sparks. ‎Mergem în sectoarele trei, patru și cinci.
‎Bine.
‎Verificați sus!
‎Atenție la capcane!
‎Ce faci?
‎Încetează!
‎Hei!
‎E cineva acolo?
‎Ți-am zis că nu aici.
‎Sigur.
‎De parcă va răspunde lunetistul.
‎Iisuse Hristoase!
‎- Ești bine? ‎- Da, e o mamă cu copiii ei!
‎E în regulă. Nu vă faceți griji!
‎Atenție!
‎Căpetenie! Stai! ‎E unul în camera cealaltă!
‎Nu! Vă rog, nu!
‎La o parte!
‎Lasă-mă să trec!
‎Iisuse, e un copil!
‎Călăilor!
‎Porcilor!
‎Doamne!
‎Taci! Taci dracului! E fiul tău?
‎- ‎Ja. ‎- Îl iubești?
‎- ‎Ja. ‎- Da.
‎Atunci, scoate-i uniforma ‎înainte să fie omorât!
‎Cum adică nu luptăm doar cu patru divizii?
‎Von Lamberth i-a obligat ‎pe civili să apere orașul.
‎Bărbați, femei, uneori copii.
‎Cei care nu luptă în mod activ…
‎sunt obligați să ocupe clădiri, ‎ca să nu le distrugem.
‎Atunci, de ce nu-l ocolim?
‎Aschaffenburg nu are importanță militară.
‎Putem lăsa un număr redus ‎de soldați și trecem mai departe.
‎Cu tot respectul, dle colonel…
‎dacă plecăm, ‎Von Lamberth o să se creadă victorios.
‎Și celelalte orașe din Germania ‎vor face la fel.
‎Păi, ce putem face?
‎Ce crede el că nu suntem în stare.
‎Îl distrugem.
‎Ești gata?
‎Când termină artileria, ‎Walsh vine cu Compania I.
‎Credeam că ați controlat casele.
‎Da. Dar tot găsește o cale ‎să se întoarcă de unde a plecat.
‎Când se termină bombardamentul, pornim.
‎Era și timpul.
‎Sper să niveleze biserica.
‎- Sper să niveleze tot orașul. ‎- Hei!
‎Ce naiba e cu tine?
‎Sunt oameni nevinovați acolo.
‎Vrei să le plâng de milă?
‎N-am de gând.
‎Ar trebui să sufere și ei ‎cum i-au făcut pe alții să sufere.
‎La treabă!
‎Nu trageți!
‎Vă rog!
‎Iisuse!
‎Medic!
‎Nu cumva să mori!
‎Medic!
‎Bun. E rănită! Ajutați-o! Haideți!
‎Bine. Hei, uită-te la mine! ‎Va fi bine, ai înțeles?
‎Ai înțeles? ‎Vor avea grijă de tine. Uită-te la mine!
‎Vei fi bine. Oamenii ăștia ‎vor avea grijă de tine. Înțelegi?
‎Bine, s-o mutăm!
‎Îl văd!
‎Liber.
‎Nu e nimeni.
‎Sergent, sigur era aici?
‎Da, sigur.
‎Să mergem!
‎Unde e Gomez?
‎Verifică ultimul apartament!
‎Haide!
‎Boule!
‎Rahat!
‎Gomez!
‎Sergent?
‎Hei!
‎Bine. Du-te înapoi la ceilalți!
‎Deci…
‎idiotule…
‎uită-te în jur!
‎Ăsta ți-e mormântul.
‎Gomez!
‎Hei!
‎Hai, amice! Să mergem!
‎Medic! Aduceți un medic acum!
‎L-am prins pe ticălos.
‎Știam că-l vei prinde.
‎Cât pe ce să supraviețuim, nu?
‎Taci dracului!
‎O să fii bine.
‎Da. Noi doi vom ajunge generali.
‎Sunt oameni de treabă.
‎Sunt oamenii tăi.
‎Bine. Companie E! Să mergem!
‎Dragă Mary…
‎mi s-a spus că Aschaffenburg ‎a fost construit în 1.000 de ani.
‎Noi și naziștii l-am distrus ‎în mai puțin de o săptămână.
‎Astăzi, mi s-a ordonat să accept
‎capitularea orașului ‎din partea comandantului său.
‎E o ceremonie elegantă, ‎cu discursuri și protocol.
‎Părerea mea
‎e că niciuna dintre tabere n-ar trebui ‎să se dea în spectacol acum.
‎La ora 11:00, ne întâlnim ‎cu oamenii lui Von Lamberth la primărie.
‎Apoi, veți fi escortat în salon,
‎unde maiorul va ține ‎un discurs de capitulare la radio,
‎apoi vă va oferi arma lui.
‎Ce scrie pe semn?
‎- „Asta e răsplata lașilor.” ‎- Oprește jeepul!
‎Vă rog, ajutați-mi soțul!
‎Zice că nu e trădător sau laș.
‎Zice că l-au scos din pat ‎și l-au spânzurat.
‎Ăsta… este ordinul lui.
‎Era un locotenent trimis acasă ‎ca să-și revină după răni.
‎Întreab-o cine a făcut asta!
‎Cine a făcut asta?
‎Maiorul Von Lamberth, domnule.
‎I-a amenințat pe toți.
‎Walsh, dă-l jos pe soldat!
‎Așa. Tradu ce spun!
‎- Bine. ‎- Spune-i…
‎că ne vom ocupa de soț.
‎Că va primi ‎o înmormântare militară cu onoruri.
‎Spune-i că totul va fi bine!
‎Îi promit.
‎Domnule, nu cred ‎că e o idee bună acum, cu capitularea.
‎Spune-i!
‎Să le spun că e în regulă, domnule?
‎Nu.
‎Nu de la tine trebuie să audă asta.
‎Bună dimineața, dle colonel! ‎Maiorul vă așteaptă.
‎Zi-i maiorului că s-a schimbat planul! ‎Mergem la plimbare.
‎Dar generalul Frederick ‎l-a asigurat pe maior…
‎Mă doare undeva ‎de promisiunea generalului.
‎Spune-i maiorului ‎să-și coboare fundul regal pe scări
‎sau îl vor târî oamenii mei.
‎Ai înțeles?
‎Cetățeni din Aschaffenberg...
‎aruncați armele!
‎Lupta s-a terminat.
‎Începând cu ora 09:00…
‎am pus capăt ostilităților ‎cu forțele Aliaților.
‎El a fost un erou! Tu ești un laș!
‎- A spus… ‎- Știu ce-a spus.
‎Mama spunea că degeaba cari apă cu ciurul.
‎Înțeleg că asta a fost problema mea.
‎Am încercat din greu ‎să nu renunț la vechiul meu fel de-a fi.
‎Adevărul e…
‎că persoana aceea a dispărut de mult.
‎Probabil pentru totdeauna.
‎Războiul ne-a schimbat pe toți.
‎Niciunul nu va mai fi la fel.
‎Sper să le fi văzut pe toate.
‎BAVARIA ‎29 APRILIE 1945
‎Nu pare a fi primăvară.
‎Mi-au înghețat mâinile. ‎Nu-mi simt degetele.
‎Ba da.
‎Pare a fi primăvară ca la Chicago.
‎Ca în ziua debutului de sezon ‎de pe Wrigley Field, când îngheți de frig.
‎Pare a fi lagăr pentru prizonieri ‎de război, dar nu e nimeni în turnuri.
‎Ce miroase așa?
‎Doamne!
‎Deschideți-le! Pe toate!
‎Haideți!
‎Cine ar face asta?
‎Pe ce planetă trăiești?
‎Știm cine a făcut asta.
‎Hei!
‎Știm că mai sunt aici.
‎- Să le venim de hac! ‎- Da!
‎- Pe ei! ‎- Haideți, băieți!
‎Ordinul nostru este ‎să ocupăm tabăra și asta vom face.
‎Nimic mai mult.
‎Păziți intrarea din față!
‎Nimeni nu intră și nu iese ‎înainte să aflăm ce e aici.
‎Walsh, păziți poarta din spate!
‎Walsh!
‎Mă auzi?
‎Da, domnule. Să mergem!
‎Vă pricepeți la cățărat?
‎E biroul unui ofițer.
‎Răspândiți-vă!
‎Nu trageți! Ne predăm.
‎Ce fel de sală de operații e asta?
‎Doamne!
‎E o cameră de autopsie.
‎Am văzut una acasă.
‎Serios?
‎De când trebuie legat cadavrul?
‎Mann, ce scrie acolo?
‎„Există o cale spre libertate.
‎Pietrele sale de hotar sunt…
‎sinceritatea, curățenia, ‎cumpătarea, munca grea…
‎și iubirea pentru patrie.”
‎Pentru cine e menit?
‎Pentru ei.
‎Doamne!
‎Sunt slabi ca niște bețe.
‎Ce spune?
‎Vrea să știe dacă sunteți un vis.
‎Luați legătura cu Comandamentul! Trebuie ‎mâncare, doctori, haine și medicamente.
‎Aici nu sunt dușmani. ‎Suntem soldați răniți.
‎Toată lumea afară.
‎- Dar sunt răniți. ‎- Nu-mi pasă. Acum!
‎Scoate-i afară!
‎Mai repede!
‎Alinierea!
‎- Adu o mitralieră! ‎- La ce te holbezi?
‎Mișcați-vă!
‎- Ridică-te! ‎- Sergent…
‎majoritatea sunt răniți. ‎Nu se țin pe picioare.
‎Da? Și v-ați gândit la asta ‎când îi păzeați pe prizonieri?
‎Nu suntem gardienii. Ei au plecat.
‎Suntem soldați, ca voi.
‎Nu. Nu sunteți ca noi.
‎Nu sunteți deloc ca noi!
‎Dle colonel! Veniți repede!
‎Soldat Curtain, la mitralieră.
‎Țineți mâinile sus!
‎Dar sunt răniți. Nu pot face asta.
‎Curtain, dacă vreunul ‎dintre ticăloși mișcă, împușcă-l!
‎- Sergent? Se mișcă. ‎- Cu ochii pe ei!
‎- Sergent! ‎- Nu-i lăsa să scape!
‎La pământ!
‎Ce naiba faceți?
‎- Încercau să scape. ‎- Sunt neînarmați!
‎Sunt animale. Merită să moară.
‎Nu decizi tu asta!
‎Ascultați-mă!
‎Și pe mine mă dezgustă locul ăsta, ‎dar nu pentru asta am venit aici!
‎Asta am venit să oprim.
‎Arestați-i!
‎Medici!
‎Ajutați-i pe oamenii ăștia!
‎Aș vrea să pot spune ‎că a fost un incident izolat.
‎Găsim tabere peste tot.
‎În Polonia, ‎sunt de două-trei ori mai mari.
‎Pline cu bărbați, femei…
‎și copii.
‎Am auzit de incidentul din curte, Felix. ‎Câte victime au fost?
‎Șaptesprezece morți, 12 răniți.
‎Băieții au cedat nervos.
‎Mai întâi trenul…
‎apoi asta.
‎Cine n-ar face-o?
‎O să menționez asta în raport.
‎Vestea bună e că, odată cu moartea lui, ‎îi putem duce pe oamenii tăi
‎la München.
‎- Cine a murit? ‎- Hitler.
‎S-a aflat de la Berlin.
‎Germanii s-au predat.
‎Dragă Mary…
‎Și uite așa, războiul s-a încheiat.
‎Din păcate, nu pentru mine.
‎Erai prezent când a fost făcută poza?
‎Dacă da, care era poziția ta?
‎Eram acolo.
‎În spatele mitralierei?
‎Care a fost ordinul, soldat?
‎Să-i păzim pe prizonieri.
‎Ca să nu scape.
‎Când ai început să tragi?
‎Când au încercat să scape.
‎Jur, domnule.
‎I-am văzut mișcându-se.
‎Trăirile avute în lagărul de prizonieri ‎te-au făcut să vrei să-i împuști?
‎Nu.
‎Să te răzbuni pentru felul ‎în care s-au purtat?
‎Am urmat ordinul, domnule. ‎I-am mai văzut pe nemți fugind.
‎Când au început să se miște,
‎am tras.
‎Cine v-a ordonat?
‎Sergentul Walsh.
‎Ai vrut să-i execuți ‎când i-ai aliniat la perete?
‎Nu, domnule.
‎Curtea era cel mai bun loc ‎în care să-i supraveghem.
‎Știai că mulți dintre ei
‎erau răniți, veniți de la infirmerie?
‎Domnule, ordinul era să-i adunăm ‎și să-i împiedicăm să evadeze.
‎Cine a dat ordinul?
‎Col. Sparks ‎era prezent când ați început să trageți?
‎Când l-ai văzut pe col. Sparks?
‎Dle general.
‎Nu mă așteptam la oaspeți.
‎Divizia 45 a fost aleasă ‎ca să invadeze Japonia.
‎Primim echipamente noi ‎și pregătire în SUA.
‎Cred că toți știau ‎că nu vom merge acasă până la sfârșit.
‎Din păcate, ți s-a ordonat să rămâi.
‎Domnule?
‎Ancheta incidentului din curte ‎a devenit critică.
‎O conduce generalul White, ‎șef de stat major al Armatei a șaptea.
‎Tu ești anchetat.
‎Eu?
‎E un moment politic critic, Felix.
‎Cei de la Washington ‎își fac griji pentru impresia lăsată.
‎Ți s-a ordonat să te prezinți la sediul ‎Armatei a șaptea mâine, la 09:00,
‎unde procurorul curții marțiale ‎îți va prezenta acuzațiile.
‎Îmi pare rău!
‎Da.
‎Domnule, trupele sunt gata să plece.
‎- Dacă vreți să rămân… ‎- Nu.
‎Pleacă, Bruce! Sunt bine.
‎A fost o onoare.
‎Domnule.
‎Dacă ai nevoie de șofer acasă, să-mi spui!
‎Aș fi onorat, caporal Kanuna.
‎S-a făcut.
‎Bine!
‎Să-i dăm drumul!
‎Dragă Mary…
‎n-am cerut să conduc trei divizii.
‎Am cerut doar trei plutoane în Oklahoma.
‎Dar, când pornești pe o cale…
‎nu știi unde vei ajunge.
‎Scuzați-mă! Caut ‎biroul generalului Gainer, nr. 43.
‎Mulțumesc!
‎Da, domnule.
‎Colonele Sparks.
‎Pe aici.
‎Colonele, ești acuzat ‎de nerespectarea datoriei
‎de ofițer în armata Statelor Unite,
‎ceea ce a dus la moartea a 17 prizonieri ‎de război nemți neînarmați.
‎Detaliile cazului au fost cercetate.
‎Constatările au ajuns ‎la vârful Comandamentului.
‎De aceea, cazul tău va fi analizat
‎de către judecătorul suprem ‎de la Comandamentul Militar.
‎Domnule, e prima dată când aud ‎aceste acuzații. Dacă-mi per…
‎Vei avea ocazia să vorbești ‎mâine la audiere, colonele.
‎Prezintă-te la sediul Comandamentului ‎la ora 09:00, biroul 1644!
‎Liber.
‎Dle colonel?
‎Da?
‎V-a sosit șoferul.
‎N-am șofer.
‎Deci, Gomez, după ce te-a dus înăuntru, ‎a urlat la maior:
‎„Bagă-l în sala de operații acum!
‎Altfel distrug locul ăsta.”
‎- Da. Așa îi stătea în fire. ‎- Da.
‎Ar trebui să fie aici.
‎Toți ar trebui să fie.
‎Hallowell…
‎Cruz, Cloudfeather, Garcia.
‎Childers.
‎Le-ați reținut numele.
‎Am scris multe scrisori.
‎Dacă ei nu sunt aici, ‎e datoria mea s-o spun.
‎Ați fost cel mai bun lider.
‎V-ați întors la noi, ‎deși puteați pleca acasă.
‎Ne-ați făcut să ne simțim bărbați.
‎Ne-ați dat o șansă.
‎Mai ales mie.
‎Nu v-am dat nimic.
‎Ați meritat.
‎Mai ales tu.
‎Sam…
‎mersi!
‎Dacă ajungeți în Madison, ‎Oklahoma, sunt ușor de găsit.
‎Unde te duceai?
‎Când te-am oprit ‎în fața barului lui Johnson?
‎Mă duceam să-l văd…
‎pe un anumit sergent ‎care-mi făcuse viața amară.
‎Voiam să-l omor.
‎Ai fi ajuns la Leavenworth.
‎Da.
‎Da, în schimb, am ajuns sergent.
‎Luați loc! Generalul va veni imediat.
‎GENERAL G. PATTON
‎Pe loc repaus.
‎Scuze, domnule! Mi s-a ordonat…
‎să vin la judecătorul-șef.
‎Adică la mine, colonele. Ia loc!
‎Ce mai birou, nu-i așa?
‎Îi aparținea editorului ‎Mein Kampf.
‎Prinde bine să ai un bestseller.
‎Col. Sparks, ‎sunt acuzații serioase împotriva ta.
‎Dacă-mi permiteți, n-am…
‎Ai fost în subordinea ‎lui Charlie Ankcorn în Sicilia.
‎Da, domnule.
‎Și ai luptat la Salerno cu Middleton.
‎Da, domnule.
‎Ai fost rănit.
‎Evacuat la Alger pentru operație.
‎Declarat nepotrivit pentru luptă.
‎Ai plecat fără învoire ‎și ai deturnat un B-17?
‎Am făcut autostopul.
‎Te-ai întors în Italia, la oamenii tăi.
‎Anzio.
‎Via Anziate.
‎Unitatea ta l-a oprit ‎pe nenorocitul și genialul Kesselring.
‎Ai primit citatul unității prezidențiale.
‎Compania mea, domnule.
‎Apoi Operațiunea Dragoon.
‎Prin Franța, în Vosgi.
‎I-ai dat cu flit lui Bob Frederick?
‎Am avut o neînțelegere.
‎Neînțelegeri cu superiorii.
‎Eu nu am astfel de experiențe.
‎Aschaffenburg. Mai multe necazuri.
‎Și, în sfârșit…
‎Dachau.
‎„În data de 29 aprilie 1945, ‎în jurul orei 09:30,
‎soldați din Compania I, Regimentul 157…
‎sub comanda colonelului Felix Sparks…
‎au ucis cu premeditare…
‎17 soldați germani neînarmați ‎în lagărul de concentrare Dachau.”
‎Colonele, negi incidentul?
‎- Nu. Dar oamenii erau… ‎- Nu asta contează.
‎Erai în curte la momentul incidentului?
‎Nu, dar eu am fost responsabil…
‎Le-ai dat ordin oamenilor tăi
‎să deschidă focul?
‎Nu, domnule.
‎Dar sunt oamenii mei.
‎Colonele, m-ai numi erou?
‎Desigur, domnule.
‎Am fost soldat profesionist ‎aproape 37 de ani.
‎Mexic…
‎două războaie mondiale.
‎În timpul ăsta, am văzut multe lupte
‎și, la fel ca tine, ‎am fost rănit la datorie.
‎Dar, dacă ai aduna tot timpul ‎pe care l-am petrecut pe câmpul de luptă…
‎rezultatul ar fi cam 50 de săptămâni.
‎Trei sute cincizeci de zile.
‎Tu, pe de altă parte…
‎ai stat peste 500.
‎Cinci sute de zile.
‎Spune-mi…
‎cine e eroul?
‎Du-te acasă, Felix!
‎Du-te acasă!
‎Și nu te lăsa învins de cicatrice!
‎Liber.
‎Dragă Mary…
‎viața mea ca soldat s-a terminat.
‎După ce am plecat din Germania, ‎m-au pus să trimit trupele acasă.
‎Am acceptat slujba ‎și m-am îmbarcat pe o navă.
‎Voi fi demobilizat la Fort Bliss,
‎lângă El Paso, mult mai aproape de tine.
‎Să-mi vii în întâmpinare!
‎Abia aștept să-mi văd fiul.
‎Dar vreau să te văd pe tine întâi.
‎Războiul m-a schimbat, Mary.
‎Am văzut ‎orori provocate oamenilor de alți oameni,
‎orori care nu pot fi explicate.
‎Am ucis oameni.
‎Am văzut oameni uciși.
‎Am supraviețuit, deși alții ‎care meritau mai mult au pierit.
‎Aceste experiențe l-au schimbat ‎pe cel cu care te-ai căsătorit.
‎Poate că n-o să mă mai vrei.
‎CAFENEAUA LIBERTY
‎Eu sper să vrei.
‎Mă rog să vrei.
‎Regimentul 157 a luptat peste 500 de zile ‎în cel de-al Doilea Război Mondial.
‎Nouă soldați au primit Medalia de Onoare,
‎61 au primit Cruci de Distincție,
‎trei, Medalii de Distincție, ‎1.848, Steaua de Argint,
‎38, Medalia Legiunii de Merit, ‎59, Medalia Soldatului,
‎5.744, Steaua de Bronz, ‎iar 52, Medalii Aviatice.
‎Având rădăcini în sud-vestul țării, ‎Regimentul 157 era compus
‎din apași, seminoli, ‎cherokee, sioux, ‎choctaw‎ și mexicani de origine americană.
‎În ciuda tensiunilor rasiale de acasă,
‎acești oameni s-au unit ‎ca să lupte cu dușmanul lor comun.
‎Felix Sparks a terminat Dreptul ‎la Universitatea Colorado din Boulder,
‎a devenit avocat și a fost judecător ‎la Curtea Supremă din Colorado.
‎El și Mary au fost căsătoriți 65 de ani,
‎până la moartea lui, în 2007.
‎Subtitrarea: Alexandru Pintilei