Vi har skabt den nordiske union sammen. Vi blev enige og skabte den i fred.
Hvordan lykkedes det efter hundreder af år med blodig krig?
Det var troen på, at vi i Norden er forbundet.
Fred kan vi sagtens blive enige om, Deres Majestæt.
Men skal vi nu samle en hel hær?
Ja, Asle Jonsson.
En unionshær, der er så stærk, at tyskerne ikke tør angribe os.
Og til foråret bliver min søn, kong Erik, forlovet -
- med prinsesse Philippa af England.
Med en samlet unionshær kan vi forhandle en militær alliance med England hjem.
Og så er der ingen, der vover at gå i krig mod os.
Hvad skal de have til gengæld?
Englænderne behøver ikke at forsvare os. Norge har altid forsvaret sig selv.
Norske bønder mod tyske korsriddere?
I bliver slagtet. I kan jo ikke slås.
Hr. Sparre... Vi har netop smidt tyskerne ud af Stockholm.
For jer. Så vidt jeg husker.
Som jeg husker det, var det danske soldater -
- der kastede tyskerne ud af Stockholm. Hvor mange tropper sendte I?
Var de beskidte sørøvere tropper?
Mine herrer. For fem år siden skabte vi unionen sammen.
Vi viste, at vi var i stand til at hæve os op over fortidens fjendskab.
Og tænke på vores folk.
Det kan vi gøre igen. Sammen.
Sådan en hær koster, Deres Majestæt.
Freden har gjort os rige. Det har aldrig gået bedre end nu.
Vi har alle sammen oplevet krigen.
Brutaliteten. Ødelæggelserne.
Der er ingen, der vinder på en krig. En unionshær skal sikre os freden.
Jeg finansierer 400 soldater.
Kirken 800.
Hvad siger det norske rigsråd?
Hvad siger det svenske?
Det danske rigsråd?
300 fodfolk, 50 riddere, 100 bueskytter.
For freden.
Jeg kan udruste 100 fodfolk og 20 riddere.
200 fodfolk, 150 bueskytter.
For unionen.
100 bueskytter og 150 fodfolk.
150 fodfolk.
- 100 bueskytter. - 250 bueskytter.
200 fodfolk.
- Min dronning. Vær hilset. - Tak, Roar.
Jeg har taget kongen med.
En hilsen til Jer også, min unge konge...
- Det har været et indbringende forår. - Jeg klager ikke.
Så længe I holder jer til de tyske skibe, klager jeg heller ikke.
- En aftale er en aftale. - Jeg vil gerne lave en ny aftale.
Visby. Jeg ser gerne, at ingen skibe kommer uskadte til og fra Gotland.
- Specielt de tyske. - Vil du spærre Gotland inde?
Ja, vi skal have Den Tyske Orden smidt ud.
I har taget kvindeligt bytte?
Ja, vinternætterne er lange og kolde.
Hende tager jeg med. Behøver jeg at minde dig om -
- at der er kvindefred i unionen? Det er forbudt at voldtage kvinder.
Straffen er hængning.
Det gælder også for sørøvere.
Hent hende.
- Hvor kommer hun fra? - Spørg Den Tyske Orden om det.
Hun er svensker, men vi fandt hende om bord på deres skib.
Jeg tager pigen med, og du spærrer Gotland inde.
Skal straks ske, min dronning.
Roar? Prøv at se, om du kan finde en kvinde, der vil af egen fri vilje.
Det skulle være virkelig ophidsende, har jeg ladet mig fortælle.
- Du er i sikkerhed her. - Kom med mig.
- Guds fred, Peder. - Min dronning.
Det er mange soldater.
- Og svenskerne gav flest? - Ja. De var skeptiske som altid.
Men Sparre er en klog mand og har styr på sine folk.
Vi skylder Sparre en stor tak.
Jeg ville ønske, at du havde været med og set alt, hvad jeg har set.
Det hele vokser. Byerne blomstrer. Der er fred overalt.
Tænk på alt det, du har opnået.
Vi, Peder. Vi har gjort det sammen.
Ingen andre end dig kunne samle unionen.
Men du stolede på mig. Også da alle andre tvivlede.
Og uden dine lån havde de også fået ret. Vi var gået statsbankerot -
- før jeg kunne nå at samle noget som helst.
Og husk, at du stadig skylder.
Det giver du mig ikke mange chancer for at glemme.
Hvor er Asle? Det norske rigsråd?
Jeg har ikke set ham.
Prinsesse Philippa af England med følge.
Det er en ære at stå foran den berømmede dronning af den nordiske union.
Æren er helt på vores side, sir Bourcier.
Kongen taler et nydeligt engelsk.
Alle hengivne prinser og ædle riddere, må I blive bevæbnet med mod.
Alt godt til alle jer, der kæmper for kærligheden -
- og til alle I elskere fra dette og andre riger -
- som modet breder sig til.
Alle højagtede frøkener og elskede adelsfrøkener -
- alle ærefulde kvinder, vise, høflige og tiltalende -
- tilbyder jeg ydmygt min loyale og oprigtige forståelse.
Det var vel nok et fint digt.
Skål!
Astrid?
Se Raberlin.
- Vores tyske handelsgesandt. - Ja.
Der forsvinder intet vin af hans glas. Hvad betyder det?
Det betyder, at manden er på arbejde.
Så holder vi øjnene åbne.
Det er en fortræffelig fest. Yderst eksotisk.
Ja.
Astrid?
Jeg ville bare...
Du er svensk, ikke?
Det er jo lige meget, hvor vi er fra.
Vi er alle Guds mælkebøttefrø, der bæres af sted af vinden -
- indtil vi lander på en fremmed mark.
Og blomstrer.
- Sparre! - Min konge.
Sikken fest.
Og nu skal De forloves med England?
Tyskerne skal skræmmes ud af vores baghave.
Når det svenske rigsråd ikke kan klare det selv, må vi finde på noget andet.
Lad os ikke spolere festen med politik.
Jeg antager, at Deres Majestæt har meget andet, De skal nå i aften.
Deres Majestæt.
Hvorfor kommer Norges rigsråd for sent til kongens forlovelsesfest?
Jeg beklager, men jeg kommer direkte fra Graudenz.
Sig frem, Asle.
Jeg mødte en mand der.
- En nordmand. - En nordmand i Graudenz?
Det var Oluf. Kong Oluf.
- Min søn? - Ja.
- Asle, min søn er død. - Jeg så ham, Deres Majestæt.
Oluf døde for 15 år siden.
Det var min konge, jeg så. Oluf lever.
- Hvor er den mand? - Jeg har taget ham med.
Er han her?
Nej, på kroen i Smedby. Mine mænd passer på ham.
- Hvem kender til det her? - Kun Dem selv og mine mænd.
Er det mon tilfældigt, at han dukker op, lige når vi forhandler Eriks forlovelse?
Jeg ved bare, at min konge er i live.
Du bliver brugt som en nyttig idiot af Den Tyske Orden i et angreb mod os.
Jeg står her med åbne øjne og blottet hjerte.
- Ja, Malin? - Dansen kan ikke begynde uden Dem.
Jeg kommer.
Hvis De bare ville se ham, ville De vide...
Bring ham hertil. Jeg vil se ham i morgen.
Men lad for guds skyld ingen høre om det her. Din mund er lukket.
- Lad mig skaffe manden af vejen. - Jeg kan ikke ignorere Asles bøn.
Norge har lige givet over 1000 mand til unionshæren.
- Jeg er bange for, at det går galt. - Jeg er ikke bange for nogen.
Taler rygterne om, at Deres søn Oluf er i Preussen, sandt?
- Hvem har fortalt Dem det? - Alle taler om det.
De lytter da vel ikke til sladder?
- Spis. Det bliver en lang nat. - Siger de, at det er hendes ægte søn?
Dronningens eneste søn, som døde. Kong Oluf.
- Hendes eneste? Hun har da Erik. - Han er adopteret. Fra Pommern.
Han er hendes søsters barnebarn.
Se ned i jorden.
Horer har vi haft masser af. De bliver smidt på porten. Spis så.
- Rygtet siger, hun selv slog Oluf ihjel. - Hendes egen søn? Hvorfor det?
For magten. Han blev stor og ville bestemme selv.
Men det ville hun aldrig gøre. Sådan er dronningen ikke.
Tak. Undskyld.
Ærede dronning, tillad en tro tjener at komme med en forespørgsel.
Selvfølgelig.
Er der noget nyt om hændelsen i Graudenz?
- Hvilke hændelser, kære Elvar? - Dem, alle taler om, Deres Majestæt.
At vores kære afdøde kong Oluf slet ikke er død.
At min søn Oluf er død, kan jeg forsikre om.
At en mand fra Preussen påstår at være min søn er forræderi mod unionen.
Er det sandt, at han er her nu?
Han er på vej.
Manden vil få en retfærdig retssag efter unionens regler.
Alle er velkomne i morgen. Men lad os nu ikke spilde mere tid på det.
Lad os fejre min søn kong Eriks forlovelse. Skål!
Kan vi få en virelai?
- Et åbent retsmøde? - Alle ved det. Jeg har ikke noget valg.
- Hvad sker der? - Nogle prøver at ramme os.
Men de ved ikke, hvem de udfordrer.
Få Jacob til at holde øje med Raberlin.
- De har hænderne fulde, Deres Majestæt. - Altid.
- Det er sent. - Deres Majestæt...
Tillad mig at følge Dem til Deres gemakker.
Det ville være en pragtfuld afslutning på en dejlig aften.
Hvis De følger mig til mit værelse, vil alle udskamme mig som en hore i morgen.
Følger De hende til hendes gemakker, betragtes hun som en hore i morgen.
Eller en heks, der kopulerer med Djævelen selv.
Jeg ser frem til at indlede vores forhandlinger, kære Bourcier.
Hvad medgiften angår, bør De have modtaget vores tilbud.
Og med få undtagelser er den tilfredsstillende.
- Strålende. - Vi har visse forbehold.
Men hvad angår den økonomiske side af sagen, er vi fleksible.
Og til gengæld skal vi være fleksible på andre områder?
Tja...
Det er hverken penge eller ejendomme, der står øverst på Deres konges agenda.
Deres Majestæt har ret. Men jeg fornemmer, at De også har en agenda.
Nuvel... Vi ønsker en militæralliance med England.
Hvis England angribes, træder vi til. Og vice versa.
Det burde være muligt. Kongens datter skal kunne arve tronen.
Ikke tale om. Jeg vil ikke bringe det nordiske riges fremtid i fare.
Hvis kong Erik bliver syg -
- overdrager jeg ikke den nordiske union til kongen af England.
- Det var ikke et ærbødigt svar. - Ej heller et videre ærbødigt forslag.
Det bliver svært at nå til enighed, hvis vi ikke får noget til gengæld.
Vi skal nok gengælde det.
Vi gengælder det til overflod. Stol på mig.
Det er store ord i denne situation.
Hvad mener De?
Vi forhandler om kongens ægteskab, men forgængeren er måske stadig i live.
Det skal De ikke bekymre Dem om. Erik er den ubestridte konge.
Ikke hvis De spørger nordmændene.
Det gør jeg ikke.
Den tyske mand og det norske rigsråd, Asle Jonsson.
Mine herrer, velkommen til Kalmar.
Tillad mig at spørge om Deres navn.
Det ved du da...
Og De er?
Jeg er kong Oluf Håkonsen.
Gentag med hånden på den hellige bog. I Gud den Almægtiges navn og påhør.
Hvad er Deres navn?
Jeg er kong Oluf Håkonsen.
Deres Majestæt.
Genkender De den mand?
Er det Deres søn?
Min søn døde i 1387.
Deres Majestæt.
Jeg ser min konge stå der.
Kan vi få noget ro?
- Asle, sæt dig ned. - Er unionen ikke nådig og retfærdig?
Hør, hvad han har at sige, inden i sender ham i galgen...
Vi har hørt nok. Dronningen har talt. En mor kender sin søn.
- Fortæl om Esge Vind. - Stille.
Fortæl om sommeren 1387.
Der var sol udenfor.
Jeg... jeg rejste gennem Skåne.
Kornmarkerne...
Du var i Ystad.
Du skulle overtale det svenske rigsråd til at vælge mig som konge.
Kan du huske det?
Fortæl, hvad der skete på Falsterbohus.
Jeg blev dårlig efter banketten og skulle ikke have drukket vinen.
Min mundskænk mærkede intet, men jeg blev svimmel og ville op på mit værelse.
Og så kom Esge. Esge Vind.
Han var bange. De ville have ham til at slå mig ihjel.
Esge Vind, som er død og ikke kan afkræfte den her vanvittige historie?
Det er jo meget belejligt.
Hvem ville have Esge Vind til at slå dig ihjel?
Det ved jeg ikke.
Hvorfor skal vi høre på den svindler? Dronningen har talt.
Esge Vind kunne ikke dræbe sin konge, Jens Due, så han tog ham med.
- Hvorhen? - Jeg var lænket.
Jeg var lænket i...
Der var en... edderkop.
Jeg havde en...
Alle kig... alle kigger...
Jeg...
- Det var mørkt. - Fortsæt.
De talte tysk.
- Tyskland? - Ja.
Jeg vågnede på et stengulv i et kloster... kloster.
Og nu taler han tysk. Alle hørte det. Han er tysker.
Jeg har ikke talt norsk længe. Sproget er lidt fjernt...
Kongen har været indespærret i 15 år, Jens Due.
I kan da godt huske, hvem jeg er.
Sans for dramatik. Det må man sige, at han har.
- Se på ham. Hør, hvad han har at sige. - Vi har hørt nok på den svindler.
Vær varsom med, hvad du siger, Jens Due. Dronningen er der, og der er kong Oluf.
Den eneste sande konge, der er her, sidder på tronen der!
Hvem er han? Hvad?
Hvem er du, der sidder på min trone?
Hvem er du?
Du var fanget, siger du.
Hvordan slap du fri?
Der kom en mand. Han befriede mig.
Hvad var det for en mand?
Det var mørkt. Jeg... Jeg ved det ikke.
Han forsvandt.
Manden forsvandt. Og hvad gjorde du så?
Jeg blev sat... Jeg blev sat af på en kro.
Det var nøjagtig sådan, jeg mødte min konge.
Retsmødet fortsætter i morgen.
Hvorfor dømte du ham ikke?
En konge forlader ikke sin tronsal umælende, som et fornærmet barn.
- Han påstår, han er kongen. - Jeg må finde ud af, hvad der sker.
Gør det, når du har hængt ham.
Han skaber kaos ved sin blotte tilstedeværelse.
Må vi være alene?
- Mor... - Det var ikke et spørgsmål.
Siden hvornår siger du mig imod?
Tilgiv mig, men forhandlingerne kan bryde sammen.
Vi er ikke tyranner. Vi hænger ikke en mand, vi ikke ved, hvem er.
- Uanset hvad, så tænk på unionen. - Det er det, jeg gør.
Jeg må vide, hvem der er min fjende, før jeg dræber vores eneste vidne.
Jeg var i Ystad. Husker du det? Han var så tæt på.
Men jeg red videre. Jeg så ham aldrig død.
Du var nødt til at fortsætte. Vi skulle have samlet rigsrådet.
Landet havde brug for en regent. Ellers ville det hele falde fra hinanden.
Men jeg så ham aldrig.
Du kunne også bare være trådt tilbage, sammen med din døde søn -
- og se det hele smuldre fra hinanden.
Du gav ham en smuk begravelse.
Ja.
- Alt vel, Deres Majestæt? - Ja, Sparre.
- Og De? Nød De forestillingen? - Nej, jeg fik nok.
For meget snak til min smag.
Kareten er klar. Kisten bliver lastet nu.
Åh nej...
Måske vi bare skal lade ham rejse, så der kan falde lidt ro på.
- Alt i orden? - Ja.
- William, min kære. - Deres Majestæt.
Vi bør udsætte vores forhandlinger, til De har redt trådene i Deres rige ud.
De må ikke rejse.
Prinsessen og hendes far skal ikke udsættes for det rod.
Jeg takker Dem naturligvis gavmildt, hvis De bliver i nogle dage.
Er det jord, De mangler, finder vi det. Mangler De penge, betaler vi.
De fortryder det ikke, hvis De vælger at blive.
Fem dage.
- Gud velsigne Dem, Bourcier. - Vi får se.
Philippa...
Erik!
Jeg ved godt, at der sker meget, men det er vigtigt, at du ikke bekymrer dig.
Deres Majestæt... Raberlin er rejst.
Er han rejst?
Til Tyskland.
Du skal af sted. Find ud af, hvad Raberlin ved om det her.
- Find Roar. - Roar?
- Sørøveren. Tag ham med. - Piraten? Piraten Roar?
Du skal til Tyskland. Du får brug for ham, Jacob.
Raberlin er rejst.
- Har han udtænkt alt det her? - Ikke alene.
- Sammen med tyskerne? - Måske.
- Godaften, ridder. Er du faret vild? - Det ville jeg ønske, jeg var.
- Hvad står der? - Kan du ikke læse?
Din dronning beder dig tage med mig til Tyskland og finde en tysk forræder.
- Vi to? - Desværre.
Jeg skal sgu ikke til Tyskland.
Så forråder du din dronning. Og så slår jeg dig ihjel.
Du vil altså ride direkte ind i Den Tyske Orden?
- Hvorfor det? For at blive hængt? - For min dronning.
Det er en lang rejse. Kan en pirats røv klare den?
Vi får se.
- Astrid? - Ja, Deres Majestæt?
- Er du faldet godt til? - Ja, Deres Majestæt. Tak.
Du skal tjene i kongens gemakker og fortælle mig, hvordan han har det.
- I kan gå. - Tak, Deres Majestæt.
- Godnat. - Sov godt, Deres Majestæt.
- Undskyld. - Nej, bliv.
"Som mælkebøttefrø på vej i vinden..."
Jeg var vist lidt...
... poetisk den aften.
Og fuld.
Men De har jo ret.
Vi er begge to bragt hertil.
Jeg kommer fra Pommern.
Jeg hed Bugislav.
Men da min mor hentede mig herop, kaldte hun mig Erik.
For at svenskerne skulle elske mig og vælge mig som konge.
Sjovt, ikke?
Vil du ikke spise med mig?
- Du har indkaldt til møde? - Jeg må vide, hvad der skete dengang.
Det har de allerede fortalt. Hvorfor har vi ikke snakket om det her først?
- Mine herrer. - Deres Majestæt.
- Hvad drejer det her sig om? - I var sammen med Oluf, da han døde.
Må hans sjæl hvile i fred. Ja.
Jeg vil bede jer fortælle mig, præcis hvad der skete.
Han blev dårlig?
Efter banketten blev han bleg, og da han skulle rejse sig, var han ved at falde.
Mundskænken mærkede ikke noget.
- Fortsæt. - Fik feber og mistede bevidstheden.
Og to dage senere meddelte Esge Vind, at kongen var død.
- Hvem behandlede ham i de to dage? - Esge Vinds tjenestefolk.
Blev der tilkaldt en læge?
Nej? Hvorfor krævede i ikke, at Oluf blev tilset af en læge?
Pesten, Deres Majestæt. Vi blev forment adgang. Alle var bange for smittefare.
Jeres konge lå for døden!
Insinuerer Dronningen, vi havde noget med det at gøre?
Jeg prøver at finde ud af, hvad der skete, den dag min søn døde, Jens.
Hvem af jer så kongen død, før han blev lagt i kisten?
Vi frygtede alle pesten, Deres Majestæt. Vi stolede på Esge Vind.
- Så ingen så ham død? - Denne undertone af anklager...
Midt i en absurd situation -
- forårsaget af en mor, der ikke kan genkende sit eget barn.
Jeg havde én søn.
Hvor mange har du egentlig?
Jeg tvivler på, du selv kan genkende alle de horeunger, du har spredt i Norden.
I lod min søn dø lige for næsen af jer.
Og I gjorde ingenting.
De mister overblikket. Vreden skal hjælpe, ikke det modsatte.
Dronningen tror vel ikke, at han er hendes rigtige søn?
- Jeg er hendes rigtige søn. - Naturligvis.
Deres Majestæt. Sparre. Godt at se, at kongen holder sin krigskunst ved lige.
- Var det bare det, hr. Due ville sige? - Jeg kommer for at vise min medfølelse.
- I hvilken anledning? - Det, der skete nede i tronsalen.
Den slags ydmygelse fortjener ingen, og mindst af alle en stor konge.
Tak for sympatien, men jeg tror ikke, det er dit eneste formål med at være her.
Jeg mødtes med dronningen. Hun virker besat om tanken om, at Oluf ikke er død.
Jeg vil foreslå, at du lader hofinderne om at løbe med sladder.
På sin vis forstår jeg godt dronningen. At miste et barn er forfærdeligt.
Men heldigvis fik hun hurtigt skaffet sig en ny søn.
Og jeg tænker, at det må skabe en vis usikkerhed i Dem.
Hvis hun så let kunne erstatte sin ægtefødte søn -
- ville hun så ikke bare kunne erstatte Dem?
Skal jeg tro på min mor?
Den største og frommeste regent, Norden nogensinde har kendt?
Eller en dansk adelsmand, mest kendt for grådighed og rænkesmederi?
Det er et svært valg, Jens Due.
Tænk over det, Deres Majestæt. Mit tilbud om hjælp er blivende.
Vreden, Deres Majestæt...
Brug vreden.
Min mor og Peder har lært mig aldrig at stole på adelen.
Jeg er adelen.
Kom...
Da du stod overfor ham... Oluf i salen? Hvad tænkte du?
- Margrete... - Ingen så ham død.
Jeg forstår, at du stadig bærer rundt på en stor sorg.
Men der er nogen, der forsøger at udnytte det her.
Der er nogen, der vil forhindre alliancen med England.
Jeg kan ikke slå ham ihjel.
- Vi kunne smugle ham til Bergen. - Du har lige startet en åben retssag.
Hele Europa følger med. Vil det ikke se mærkeligt ud, hvis han pludselig er væk?
Og hvad med nordmændene? Hvad vil de gøre? Og Bourcier?
Du og Erik har hele Nordens opbakning. I har folkets tillid.
Vil du sætte det over styr?
Nej. Men det her gør mig svag.
Ja.
Husk, at vi er i fjendeland.
Ingen varme heste. Raberlin er her ikke.
Goddag, min dreng. Har du set en mand i en karet trukket af to heste?
Han rejste nok alene.
Hestene er varme. De må være i nærheden.
Hvem kom på de heste? Hvor er de?
- Hvem er du? - Hvad?
- Papirer. - Papirer? Ja, selvfølgelig.
- Glem ikke, at vi er i fjendeland. - Peg i en anden retning med den der.
Nå...
Ved du, hvor manden skulle hen?
I dag under forhøret. Hvis han tilstår, han er en svindler sendt af tyskerne...
- Hvorfor skulle han gøre det? - Vi skåner hans liv.
- Tilbyder ham kongelig beskyttelse. - Han er landsforræder.
Han vil få sin straf. Men han er i live.
Jeg forstår, at du prøver at redde ham, men vi kan ikke vise den svaghed nu.
- Det er en retfærdig dom. - Tror du, at han er din søn?
Er det derfor, du ikke vil slå ham ihjel?
Hvis han tilstår overfor alle, at han er en svindler -
- tvivler ingen på, hvem der er den ægte konge. Hvem der burde sidde på tronen.
Så er den din.
Og vi kan afslutte sagen i ro og fred.
Selv Norge må bøje sig, hvis han tilstår.
Og hvad med dig?
Vil du også få fred?
Ja.
Jeg vil også få fred.
Og vi kan fortsætte forhandlingerne med Bourcier.
Jeg går ned og giver ham tilbuddet.
Jeg går med.
Det er mig, der udsteder kongelig beskyttelse.
Mor...
Kan du genkende mig nu?
Jeg kan ikke redde dig.
Men det kan du selv.
I dag til afhøringen må du fortælle, at du ikke er kong Oluf.
Sig, at Den Tyske Orden tvang dig til at fremsætte dine løgne. Og at du angrer.
Du vil blive dømt. Du vil få en straf.
Men du vil være i live. Når det hele har lagt sig, kan vi mildne dommen.
- Så må du hellere dræbe mig. - Det er din eneste chance.
Jeg har været spærret inde i 15 år. Jeg ved godt, hvem jeg er.
Og jeg vil have oprejsning.
Du kan ikke være min søn.
Forstår du det?
Du kan ikke komme her...
15 år efter!
Og påstå, at du er min søn.
Min søn er død!
Mor...
Jeg er kong Oluf Håkonsen.
Kronet konge af Norge og Danmark og retmæssig arving til Sverige.
Jeg vil ikke spærres inde som et dyr af en dreng, der sidder på min trone.
Hører du? Jeg vil have oprejsning.
Alle, der har knægtet mig, skal brænde i helvede!
Hører du det, din lille rotte? Du skal brænde i helvede.
Jeg søger dit ansigt.
Dit ansigt, Herre, spørger jeg efter.
Herre, min Gud, lær mit hjerte, hvor og hvornår det skal søge.
Hvor og hvordan det finder dig.
Herre, hvis du ikke er her, hvor kan jeg så søge dig, når du er borte fra mig?
Men hvis du er overalt -
- hvorfor ser jeg så ikke din tilstedeværelse?
Hvad er der?
Det er Erik.
Jeg er bekymret for ham.
Jeg er bange for, hvad han kan finde på, hvis ikke vi får stoppet det hele snart.
Erik er ung, men han er ikke dum.
Han er utålmodig.
Han er såret.
Jeg tror, at han er parat til at gøre ting.
Malin!
Hent Astrid.
Fortæl mig lidt om Erik. Hvad foregår der i hans gemakker?
Det ved jeg ikke.
Har han talt med nogen?
Der sker ikke noget, Astrid. Du hjælper din dronning, som har reddet dit liv.
- Han talte med Due. - Om hvad?
Jeg hørte ikke det hele.
Det er meget vigtigt, at du fortæller mig, præcis hvad du hørte.
Det var noget om nogle forhandlinger.
Erik sagde, at han vidste, hvad Bourcier gerne ville have.
Mere ved jeg ikke.
Det er fint, Astrid.
Gå ud og find ham og sig, at jeg vil tale med ham.
Jeg siger ikke noget om dig. Jeg vil bare gerne tale med ham.
Jeg er bange for, at han ikke er her.
Hvor er han?
Fascinerende skabninger, disse rovfugle.
Jeg har et forslag, sir Bourcier.
Mens min kære mor er travlt optaget, kan De og jeg jo forhandle videre.
- Bør vi ikke vente? - Det er kongens bryllup.
Så er det da kun naturligt, at det er kongen, der forhandler.
Naturligvis. Jeg blev dog sendt herover for at forhandle med dronningen.
Min mor er ikke sig selv i disse dage. Hun er forvirret.
Det er min pligt at varetage hendes interesser.
Jeg ved, at De drøftede tronfølgen med min mor.
De ønsker at bringe Philippa og hendes familie i en god position i Norden.
De er en yderst fornuftig mand.
Deres Majestæt...
Så...
Lad os gå i gang.
Nuvel. Det nemmeste først: Hvis Philippa føder en søn.
Min konge...
Goddag, mine herrer.
- God idé med lidt adspredelse, Erik. - Ja, jeg ville underholde vores gæster.
Lad os da bruge tiden på jagt i stedet for snak.
- Giv mig dit segl. - Hvad?
- Dit segl. Giv mig det. - Mor...
Du har ingen ret til at blande dig i arvefølgen.
Det, du vil forære væk, er ikke dit.
Du har lånt det. På min nåde.
Kom.
Skal jeg bede vagterne om at gennemsøge dit tøj? Nej? Så giv mig det nu.
Tak.
Og nu til jagten.
Hun er barnebarn af en falk, jeg fik af min far.
Den er smuk.
Forhandlingerne har taget en ny drejning...
Hun har dræbt hundredvis af gæs.
Kongen har netop lovet mig arveret.
Det kommer ikke til at ske.
Hvis jeg ikke havde opdaget det -
- havde du foræret hele Norden til kong Henry af England.
Vores børns og alle de næste generationers fremtid.
- Dronningens vaklen rammer os alle. - Hvordan kunne du gå med til det?
Vi må lave en aftale med englænderne. Vi står svagt overfor Den Tyske Orden.
Det ved jeg.
Men der har ikke været forhandlinger, siden den falske Oluf dukkede op.
Nej. Og I har ikke gjort det lettere for mig nu. Bourcier har hævet prisen.
Vi må alle betale, hvis aftalen skal gå hjem.
Det her...
Det handler ikke om penge.
Du kan købe Bourcier for nu. Men han vil blive ved med at hæve sine krav.
- Og når kong Henry hører om det her... - England har også brug for os.
Vil de da have en union i opløsning? Vi ved ikke engang, hvem der er konge.
Deres Majestæt...
Alle snakker. Alle har øjnene på os.
Hvem er konge af unionen i Europas øjne lige nu?
Jeg undskylder, at det har trukket ud.
Jeg hænger manden.
Anklagede er usammenhængende -
- og han genkendes ikke af den kvinde, som han påstår er hans mor.
Jeg kan da genkende min egen konge. Guttorm genkender ham også.
- Ro, Asle. - Sæt dig. Vi har hørt nok.
Stop!
Vi er nået til en afslutning. Og jeg vil nu...
Rygterne sagde, at jeg havde slået mit eget barn ihjel.
Det ville jeg aldrig have kunnet.
Nej. Det ville du ikke.
Men det ville du.
Du gav Esge Vind opgaven.
Men det lykkedes dig ikke.
Jeg gav dig det, du havde brug for. Gjorde jeg ikke?
Du ville aldrig kunne skaffe fred med Oluf.
Svenskerne ville ikke have accepteret ham. Han ville splitte Norden ad.
Og det ved du, Margrete.
Norden ville være blevet en slagmark.
Jeg må være alene med ham.
- Det kan du ikke. - Jeg skal være alene med ham.
- Jeg kan ikke smugle dig ind til ham. - Så smugl ham ud.
- Her til kirken for at skrifte i nat. - Jeg beder dig...
Hvor vover du at bede mig om noget som helst?
Efter alt det, du har gjort.
Jeg gjorde det for dig.
Tænk på alle de sønner, vi har skånet på slagmarken.
Tænk på alle de familier.
Måske gjorde du det, fordi du var bange for at miste alt det, du har opnået.
Al den rigdom.
Al den magt.
Det passer ikke.
Hvem skulle have troet, at du ville blive så stor en mand?
Du var en ubetydelig kateket.
Som jeg tog med mig. Og jeg forfremmede dig.
Og det fortryder jeg nu.
Men det er for sent.
Ikke?
Bring ham til kirken i nat.
Goddag, Raberlin. Hvad laver De her på vej til Malbork?
- Forretninger. - Hvilken slags forretninger?
Jeg køber og sælger varer. Det er ikke forbudt at handle med tyskerne.
Og hvad lavede De i Kalmar?
Stop! Stop! Jeg skal nok...
Hvad ved De om manden, som kom dertil?
- Kong Oluf dukkede pludselig op. - Hvor dukkede han op?
Nej, nej, lad være. Han blev holdt skjult i et kloster.
- Et kloster? Hvor? - Rugen.
Jacob?
- Et brev til den tyske stormester. - Raberlin er budbringer.
Oluf Håkonsens ankomst gik som planlagt.
Dronningen vakler. Forhandlingerne med England er gået i stå.
Jeg er ved at vinde kong Eriks tillid. Han er ung og nem at styre.
Gør tropperne klar til afgang.
Deres Johan Sparre.
Tyskland erobrer hele Norden. Kvinden vil rage det hele til sig.
Til helvede med hende. Alle forbander hende.
- Hvem taler De for? - Alle tyskere.
Og alle fornuftige mænd i Norden.
Hun er en heks.
Jeg indkalder til retsmøde og dømmer ham selv med det samme.
Det er det eneste, De kan gøre.
Jeg er enig, men vi må have både kirken, adelen og folket med os.
- Og Asle og Norge. - Vi kan ikke vente længere.
De må ikke fremstå som en forsmået tyran.
Folket skal se Dem som den store, retfærdige konge, De er.
Dronningens naturlige efterfølger.
Hvordan vil du få Norge med til noget som helst?
Hvis kongen tillader det... Lad mig tænke over det.
Du har til i morgen. Ellers dømmer jeg ham uanset.
Ja.
Det skal nok gå.
Til dig.
Til mig?
Bed for vores synder.
Nu og I vores dødstime. Amen.
Du glemte mig.
Jeg prøvede.
Hvad har de gjort ved dig?
Jeg ventede på dig. Hver nat sad jeg og ventede på dig.
Hver gang nogen gik forbi, håbede jeg, at det var dig, der kom.
Men jeg vidste jo ikke...
- Jeg vidste det ikke. - Jeg ved ikke længere, hvem jeg er.
Jeg ved ikke længere, hvem jeg er.
Lad mig se dig.
Fortæl mig om manden, der slap dig fri.
Tror du, det var ham, der forsøgte at slå mig ihjel dengang?
Nej, det var ikke ham.
Kan du kende ham, hvis du ser ham?
Tænk dig om. Alle, der er tæt på os, er her.
De har været i salen.
Jeg har ikke set ham.
I morgen til afhøringen...
... Så kigger du godt på alle. Se, om du kan få øje på ham.
Er du klar over konsekvenserne af det, du gør?
- Ja. - Og hvad med Erik?
Det er nu, at din stilling kræver, at du står bag mig, uanset hvad jeg beslutter.
Astrid, rolig.
Astrid, Astrid. Kig på mig. Du skal ikke være bange.
Bliv her. Ja?
Forfærdeligt nyt, min konge. Malin?
Dronningen meddelte i morges, at tyskeren er hendes ægte søn.
Hvad?
Vi har et nyt vidne.
- Hvad er det for et vidne? - Et, der forhåbentlig kan lukke sagen.
Fint.
- Vi skal bare tale om hende der. - Astrid?
Deres mor bruger pigen til at spionere -
- mens hun planlægger at fjerne Dem fra tronen.
Er det sandt?
Har min mor bedt dig udspionere mig?
Svar mig!
Malin.
Op med dig, hore.
Jeg var til stede, da Deres mor bad Astrid forføre og udspionere Deres Nåde.
Har du set Sparre?
Har du set ham til nogen af afhøringerne?
Han har ikke været her.
Velkommen.
Hendes Majestæt vil i dag indlede mødet.
Jeg vil stille nogle spørgsmål, som kun den ægte Oluf kan svare på.
Først vil jeg lige indkalde et vidne.
Jeg er sikker på, at det vil kaste helt nyt lys over sagen.
Hildur?
Hvad er dit navn?
Hildur Eiriksdóttir.
Hvilken forbindelse har du til den anklagede?
Jeg var amme for Hendes Majestæt, da hun fik sin søn, Oluf.
Kan Hendes Majestæt bekræfte det?
Kan Dronningen bekræfte det?
Ja, det kan jeg bekræfte.
Manden, der sidder der på stolen...
Er det kong Oluf?
Nej, det er ikke ham.
Hvordan kan De vide det?
Fordi jeg har lært ham alt, hvad han ved.
Jeg lærte ham at spille rollen som den afdøde konge.
Jeg lærte ham vuggevisen.
Hvordan kan du lyve om det? Hildur? Hvad?
Har vidnet mere at tilføje?
Hvordan har de fået dig til det, Hildur?
- Gud vil straffe dig, Hildur. - Vi er klar til at afsige dommen.
- Peder? - Hildur lyver.
Hun kunne ikke tale frit. Det kan enhver jo se.
Jeg tror, enhver kan se, at det her er gået for vidt. Vil du fortsætte?
- Jeg indkalder et vidne. - Hvem?
Johan Sparre.
Johan Sparre?
Er der nogen, der har set Sparre til en eneste af afhøringerne af Oluf?
Nej, Deres Højhed, men han har jo...
Oluf så den mand, der befriede ham.
- Hvorfor mon Sparre ikke har været her? - Du blotter dit vanvid for hele hoffet.
Indkald ham. Lad os høre, hvad han har at sige.
Skulle jeg tro på den svindler frem for det svenske rigsråd?
Sparre havde så meget mere magt under den tyske konge.
Han har aldrig været med os.
Han vil ødelægge unionen indefra.
Du ødelægger unionen.
Du er så forblændet af din egen smerte, at du ikke kan se klart.
Havde jeg slæbt et æsel herind nu -
- så ville du tro, at det var din søn.
Lad os få afsagt dommen.
Jeg sværger...
Jeg sværger ved min far, kong Valdemar Atterdag...
At dette er min søn.
Du har selv sagt, at han ikke er din søn. Alle herinde har hørt det.
Hvordan skal vi kunne tage dig alvorligt?
Med Gud den Almægtige som vidne, dømmer jeg...
Gud og kirken kender sandheden.
Jeg står her med unionens sande konge.
Peder?
- Vi har kun én konge. - Én konge. Oluf.
Han står der ved siden af vores dronning.
Nordens retmæssige konge hedder Erik.
Og det er både Danmarks og Sveriges standpunkt.
Peder?
Hvad siger kirken?
Kirken vælger, hvad der er bedst for unionen.
Jeg dømmer svindleren til døden. Han hænges ved daggry.
Og anhold hans tilhængere for foragt mod kronen.
Og lad dronningen placere under skarp bevogtning.
Og min elskede mor...
... træder tilbage.
Og overlader magten til sin eneste søn. Kong Erik.
Du ved ikke, hvad du gør.
Hvis De ikke stoler på mig, kan jeg ikke se min eller Sveriges rolle her.
Hun kaldte mig forræder. Efter alt, hvad jeg har gjort for unionen.
- Hun ved ikke, hvad hun selv siger. - Det er muligt.
Men alle hørte anklagen, og der er folk, der lytter til hende.
Hun får ikke mere at skulle have sagt. Jeg undskylder offentligt.
Ord hjælper ikke noget. Det skal være et stærkt signal.
Bare fortsæt.
- Jeg kan gøre dig til marsk. - Deres mor har nedlagt stillingen.
- Det er muligt, men nu bestemmer jeg. - Det er ikke noget, du bare kan gøre.
Der er en grund til, at din mor har afskaffet øversten for militæret.
Du ved, hvor meget jeg holder af dig.
Men jeg har brug for folk, der støtter mig og det, jeg gør.
I Guds navn.
De er en stor mand, Deres Majestæt.
En stor mand.
Ja...
Det var fandens.
- En hel hær. - Og der er lejesoldater med.
Oluf?
- Vær klar i nat. Du bliver hentet. - Hvor skal jeg hen?
Til Bergen. Asle og det norske rigsråd følges med os.
- Skal du med? - Ja. Jeg kan ikke gøre mere her.
- Hvad skal vi i Norge? - Du skal ikke dø her. Nu.
Vi er sammen. Resten finder vi ud af.
Resten finder vi ud af...
Min dreng...
Asle...
Cellerne er tomme. Fangerne er flygtet!
Det er nu, Deres Majestæt. Vi må af sted.
Send folk ud overalt! Kig i nordgården.
Asle...
Vi skal gennemsøge dronningens gemak. På kong Eriks befaling.
- Deres Majestæt. - Jacob.
Her er et brev fra Johan Sparre til Den Tyske Ordens stormester.
Vi fandt det på Raberlin.
"Oluf Håkonsens ankomst er forløbet planmæssigt."
"Jeg er ved at vinde kong Eriks tillid. Han er ung og nem at styre."
"I kan gøre tropperne klar."
Der er mere.
Men det er jo...
En detaljeret beskrivelse af unionens forsvar langs hele kysten.
- Hvis det brev var nået frem... - De er ved at samle en hær.
- Der er franske lejesoldater. - En invasionshær? Hvor mange?
Mindst 3000.
- Min dronning... Vi må af sted nu. - Ja.
Min dronning? Deres Majestæt...
Jeg møder jer bag stalden. Gå nu.
Jacob?
Sparre.
Tilgiv mig.
Erik.
- De knuser ham. - Ja...
Jeg kan ikke hjælpe ham.
Ikke uden dig.
Du har givet magten til Erik.
Rejser du?
Så stod jeg ikke her.
- Hvad vil du? - Du skal give ham brevet.
Selv om han så læste det brev...
Han vil ikke lytte til dig.
Du har ydmyget ham foran alle. Du har forsøgt at kaste ham af tronen.
Nej, han vil ikke lytte til mig.
Ikke så længe Oluf lever.
Nu må vi gøre det færdigt, som du startede dengang.
- Vi skal ned til skibet nu. - Vi venter på dronningen.
- Der er soldater overalt. - Gør, som I vil. Jeg venter på hende.
- Hun burde have været her for længst. - Hun kommer.
Hør nu, vi rider, når det bliver lyst.
Nej.
Der er hun.
Åh gud!
Har du fanget ham?
I live?
Ja...
- Jeg vil selv slå ham ihjel. - Vi skåner hans liv.
Du kan bruge ham til at kontrollere de svenske adelsmænd.
Han er meget samarbejdsvillig, min konge.
Jeg hænger den falske Oluf ved solopgang.
- Han skal brændes. - Jeg brænder ikke en forræder.
Han skal renses for sine synder og have adgang til Guds evige rige.
Jeg vil ikke gøre ham til martyr.
Vi brænder sagsakterne sammen med ham.
Alt det her bliver glemt, og så benåder vi Asle og det norske rigsråd.
Jeg tager ikke imod ordrer fra dig. Du forkastede mig.
Du rev mig væk fra alt, hvad jeg havde. Plantede mig her.
Lod mig vokse. Jeg var fem år.
For hvad? Bare for at rive mig op med rode igen?
Da jeg hentede dig, var du en bleg, lille dreng.
Se på dig nu. Nu er du konge.
Erik?
Du har brug for, at din mor står bag dig.
- Og England? - Det bliver et smukt og stort bryllup.
Du var ikke stærk nok.
Jeg var alt for stærk.
Jeg vil ned! Jeg vil ned herfra!