SPOLČENÍ HLUPCŮ
NETFLIX UVÁDÍ
Co mají všichni s touhle knihou? Je údajně strašně hlubokomyslná,
- ale netuším, o čem má být. - Je o odcizení.
- Někdo tam něco ukradne? V jaké kapitole? - Ne, ne. Odcizení.
Ignácius se snaží být přijatý ve světě, který s ním nechce mít nic společného.
Možná by ho přijali, kdyby nebyl takový všeználek.
Myslím, že se vychloubá svou inteligencí, aby se ochránil.
To je celkem tragický, protože odcizení je zdrojem jeho síly, ale i...
- Zdrojem jeho problémů. - Začínáš to chápat.
Měla bych už jít.
Poslyš...
vím, že tě znám asi dvě minuty, ale...
nechtěla bys třeba...
Nechtěla bych třeba co?
To je jedno. Kašli na to.
Znáte tu vážně vysokou holku, se kterou chodíte do školy?
Lidi jí přezdívají LeBron, Mrakodrap a říkají, že má nohy po tátovi?
To jsem já. Je mi 16 let a měřím 186 centimetrů. A půl.
Otcovi to během mého dětství dělalo velké starosti.
Doktore Seegere, naší dceři jsou tři roky. A má metr a čtvrt.
Pořád roste. Nemůžeme jí dát hormony?
Četl jsem, že diethylstilbestrol velice účinně potlačuje růst dítěte.
Něco s tolika souhláskami bych neužívala.
U některých dívek diethylstilbestrol skutečně růst zpomalil.
Dalším způsobil řadu zdravotních problémů. Jako například neplodnost.
Zlatíčko, na tenhle rozhovor je možná příliš brzy... ale chceš vůbec děti?
TŘETÍ TŘÍDA
I dál jsem rostla jako z vody. A hádejte co?
Být na každé třídní fotce uprostřed vzadu vám moc sebevědomí nedodá.
Teď se snažím přežít každý den tak, aby se mě co nejmíň lidí zeptalo...
Jaký je tam nahoře počasí?
Myslíte, že váš život je těžký?
Na střední jsem přišla v teniskách velikosti 47.
Mužských teniskách. To netrumfnete.
- Fareedo, jak dlouho to budu muset trpět? - Zvysoka kašlu na negativní náladu.
- Já zvysoka kašlu na vše. - Páni. Hned si ze sebe děláš srandu.
- Sebekritická býváš až po obědě. - Jaký je tam nahoře počasí?
- Co jsi to řekl mý nej kámošce? - Neřeš to.
Myslíš, že jseš vtipnej? Tak řekni něco vtipnýho. Oslň nás.
- Mrzí mě to. - Ne.
Ne, nemrzí. To mě mrzí, že jsem tak skvělá kamarádka holky,
která tuhle idiotskou otázku slyší desetkrát denně. Pokaždý, když ji slyší,
ulomí se jí další kousek duše, a to ulomí kousek tý mojí.
Tak díky, lamači duší. To je odteď tvoje nová přezdívka.
Lamač duší.
- Co by sis beze mě počala? - Na to strachy ani nemyslím.
Postav se zpříma. Nes se hrdě. Žádné hrbení!
- Jaký je tam nahoře počasí? - A je to tu zase.
Tohle je moje překrásná starší sestra, Harper.
Od šesti let vyhrává soutěže krásy. Byla ušetřena růstového genu,
ale v genetickém vesmíru existuje rovnováha.
Zdědila alergie dědy Larryho.
- Co říkáte na tyhle? - Zamávej v nich.
Já ti nevím. Od té doby, co jsem byla soutěžící,
je soutěž krásy drsnější. Měla by ses víc snažit.
Takže, Jodi. Jak to jde?
- Fajn. - Cítíš se dobře?
Žádná bolest hlavy, nepravidelné údery srdce nebo nevysvětlitelný...
Tati, vím, že žiješ s neustálým strachem, že budu růst tak dlouho, dokud mi
nevybouchnou všechny orgány, ale kdybych měla mít problémy,
myslím, že bych je už měla.
Ne. Osteoporóza se u Yao Defenové projevila až na vysoké škole.
Byla nejvyšší ženou na světě. Zemřela v roce 2012 ve 40 letech.
- Tak tragický. - Proč tohle víš?
- A proč to řešíš při večeři? - Jen si povídáme.
- O vysokých lidech, co umírají v mládí? - Něco jsem říct musel.
Ona s námi už skoro nemluví. Jsi uzavřená sama do sebe.
Ani nepamatuju, kdy jsi naposledy hrála na piano. Proč na něj už nehraješ?
- Bolí tě klouby? - Ne.
Je to... Je to kvůli tomu, že...
když v něčem vynikáte, ostatní se na vás chtějí dívat a...
nepotřebuju lidem dávat další důvod, proč na mě civět.
Musíš se prostě postavit nepřízni osudu. Tak jsem přežila střední.
Tebe na střední všichni milovali.
Na maturiťák tě pozvalo deset kluků. Tak o jaké nepřízni to mluvíš?
Spolužačky mě nesnášely, protože jsem byla tak krásná.
Musela jsem odmítnout devět nápadníků. Bylo to velmi stresující.
Byla jsem pod velkým tlakem. „Ne. Ne. Už mi nevolej. Ne. Možná.“ Flirtuj.
Flirtuj, flirtuj. Pořád ne. „Ne. Ne.
Ne. Ne.“ Počítá se to jako nepřízeň osudu?
Ne, nepočítá.
- Tak jo. - To je boží! Tyhle!
- Mám nahoře dalších 27 šatů. - Na ty se vykašli. Je to dokonalý.
Ty jsi dokonalá.
To je moc milé, ale ještě jsem se...
Utři si ruku. Tou rukou se těch šatů nedotýkej!
Vezmi si kapesník, prosím.
- Devět? - Ano, devět!
Ve třídě jsme měli jen 40 lidí.
STŘEDNÍ ŠKOLA RUBY BRIDGESOVÉ
Tohle je Jack Dunkleman.
Možná se ptáte, proč nosí učebnice v přepravce na mléko.
Kamarádím se s ním už celou věčnost a je mi to stále záhadou.
Ještě větší záhada je, proč je blázen do někoho dvakrát vyššího, než je on.
- Dobré ráno. - Ahoj.
Volal mi David Blaine. Neuvěříš, co chtěl.
- Vědět, kdy mezi náma přeskočí jiskra. - Děláš to každý den.
- Nikdy nic nebude, Dunklemane. - Udělal jsem ti smoothie.
Bylo by to divný. Známe se už celou věčnost.
A randit s klukem, co je menší než já, by ještě víc ukazovalo, jaký jsem exot.
- Ale polovina kluků je menší než ty. - Je to holt zapeklitý.
Strašně rád bych ti vzdal hold. Jen říkám, neboj se být exot.
Randi s prckem. Vezmi si podpatky. Udělej šílenost.
V mojí velikosti podpatky nedělají. A i kdyby jo, nenosila bych je.
Hele, vím, že nesplňuju každý tvůj požadavek na dokonalého přítele.
Ale vsadil bych se, že tak 70 % jo.
Chci říct 60 %.
- 50 %? - Mám specifický požadavky.
Jen je šílený, že se mnou nerandíš, protože čekáš, že právě teď
projde dveřmi nějaký kluk vyšší než ty, co je vtipnej,
chytrej, milej a dokonalej? To snad ne. To je přece blbost.
Poslouchejte všichni! Dnes se k nám připojí výměnný zahraniční student.
Přijel z dalekého Švédska a bude s námi až do konce školního roku.
Buďte hodní a přivítejte prosím Stiga Mohlina.
Hej, hej... Jo, fajn, je celkem pohlednej.
Jo, to je... celkem očividný, ale neznáš ho. Nejspíš je blbej jako...
Co... Co to dělá?
Oukej.
Je dokonalej.
Ani se na mě nepodíval. Poprvé chci, aby se na mě někdo kouknul,
- a on se nekoukne. - Protože pro něj nejsi čára.
Nejsem?
Jodi, ten kluk je ze Švédska.
V tý zemi mají jen samý obry. Jsi pro něj jen další holka.
Jdu na to. Co zuby?
- Obrovský kus brokolice. - Kde?
- Liz, jsi hrozná. - Dostaň ho!
Navždy sama.
Kimmy Stitcherová. Nadšená cestovatelka, budoucí realitní makléřka.
Bude mít práci, ve které bude její fotka na lavičkách.
A jedna z mých PM. Prvotních mučitelek. Už od dětství.
Koukejte, lidi! Jodi má tak velkou ruku,
že se jí tam ani nevejde. Budeme potřebovat víc barvy.
Kimmy je vtipná!
DEN TALENTŮ
A proto chci být Taylor Swift, až budu velká.
Až budeš velká? A teď jsi jako prcek?
To se ti povedlo, Kimmy!
Hezký tepláky, Bigfoote.
- Čau, nováčku. Jsem Kimmy. - Ahoj, Kimmy.
- Jak se ti zatím líbí Amerika? - Líbí se mi moc.
- A ty se moc líbíš Americe. - Umíš švédsky?
Jenom trochu. Něco jsem pochytila na dovolený ve Stockholmu.
Je to tam nádherné, viď? Amerika je skvělá, ale o New Orleans nic nevím.
Považuj mě za svého kulturního atašé. Pojď.
Kimmy je teda rychlá. Stig sotva před hodinou přiletěl,
- a už si značkuje svoje území. - Jodi, Jodi, Jodi.
Hele, vím, že chceš randit s někým, kdo je vyšší než ty, ale přemýšlej o tom.
Může to mít vážný následky. Vymstí se ti to.
- Co tím myslíš? - Jsem rád, že se ptáš.
- Načrtnu ti situaci. - Jak dlouho to potrvá?
Jen mi to dovol. Řekněme,
že se Stigem budete chodit. Zamilujete se,
vydržíte spolu i na vejšce, vezmete se a budete mít dítě.
Kombinovaná síla vašich růstových genů
ti v břichu vytvoří zygotu o velikosti nadprůměrnýho melounu.
To by znamenalo, že na toho broučka bude zapotřebí císařský řez.
Boční dveře. Vážně chceš strávit zbytek života
s velkou a ošklivou jizvou na svém nádherném trupu? Protože si o ni říkáš.
Má recht.
Překvápko!
- Co děláš s tím vysokým Švédem? - Bude u nás bydlet.
- Jsme hostitelská rodina. - Co?
Chtěl jsem se ti představit ve škole
a sdělit ti to, ale tvoje máma tě chtěla překvapit, takže...
- překvápko! - Překvápko!
- Dostali jsme ho. - Proč?
- Mami, proč jsi to udělala? - Protože...
ve světě panuje strašný chaos. Ještě nikdy nebylo důležitější,
aby lidstvo otevíralo dveře cizincům z cizích zemí.
Mami, šedesátky už skončily. A tehdy jsi ani nežila!
Stigu, kamaráde, budeme...
- tě muset poslat zpátky. - Tohle není rozbitý Xbox z eBaye,
ale lidská bytost, která chce prozkoumat, o čem je Amerika.
Víš ty co, mami? Jak líp může zažít, o čem je Amerika,
- než když ho z ní vykopneme? - Nastup si!
- Vepředu sedávám já. - Hned!
Co si pustíme?
- To je úžasné. Máte opravdu talent. - Na videu jsem fakt tlustá.
Jestli mě během dalších tří týdnů uvidíš jíst sacharidy, jednu mi vlep.
To ani náhodou. A odkdy si ty hlídáš sacharidy?
Od Teen Miss Louisiany. Nebudu nic riskovat.
- Tak dobře. Ale potřebuju tvou pomoc. - Jasně, s čím?
Jak ho přimět, aby si mě všimnul?
Můj... ty... Bože!
Na tenhle den jsem čekala. Myslela jsem, že se nedočkám,
- ale jsem tak ráda, že jo! - Na jaký den?
A přijdeš za svou starší ségrou a zeptáš se jí na lásku. Že konečně přijmeš
ženskou božskou vznešenost a přestaneš se oblékat,
bez urážky, jako přerostlý malý kluk.
- Tak pomůžeš mi, nebo ne? - Udělám z tebe naprosto novou ženu.
- Oukej. Co je to za kluka? - Výměnný student ze Švédska.
- A je tak strašně roztomilý. - Co jsi to řekla?
Že je výměnný student. Co se děje?
- Jdi pryč. - Promiň?
Jdi pryč a zapomeň na tenhle rozhovor.
- Vždyť... - Tak odejdi, sakra!
- Páni, moc se ti omlouvám. - Jo, bylo to...
Jen s výměnným studentem je proti tobě tolik nejrůznějších faktorů.
Nové masíčko.
Je všem na očích. Holky okolo něj krouží jako žraloci.
Jednou jsem jednoho výměnnýho ulovila. Diega.
Z Paraguaye. Bez vlasů. Voněl po kapučínu s pěnou.
Chtěly ho všechny. Byla to válka.
- Byla jsem Custer v Bitvě v Ardenách. - Jo, tam Custer neválčil.
Jo, válčil. Právě se o něm učím v historii Ameriky.
- Na vošce tě nutí učit se dějepis? - Požadavek na titul hotelové manažerky!
Jde o to, že jestli chceš, aby si tě kluk všimnul,
musíš být ochotná dát mu cokoli. Nemyslím, že jsi. Nebo se pletu?
- Nevím, o čem tu mluvíš. - Pak sis sama odpověděla.
Dobré ránko, Dunkersi!
Vidíme se na snídani.
SOBOTA - 5.10. - 19:00 - MATURITNÍ PLES
Můžou z nás být kamarádi, kdybys mi dal šanci.
- Hele, jseš docela fajn. Ale to by nešlo. - A proč ne, Dunkersi?
Nemůžou mě s tebou vidět. A neříkej mi tak!
- Proč nás nemůžou vidět? - Chceš to vědět?
- Jo. - Jsem VTO.
- Co to je? - Jsem vedle tebe ošklivej.
Když nejsi vedle mě, jsem silná šestka, možná i sedmička.
Ale vedle tebe jsem sotva trojka. Fakt sotva.
Jo, ale já tu nikoho neznám.
Věř mi, kamarády si uděláš hned.
Ale no tak! Není přece tak atraktivní.
- Je. - Je.
Zkuste s ním bydlet.
- Dobře. - Dobře.
Tak tohle bude zajímavý.
Jako žraloci okolo návnady.
- Jdu na to. - Fakt?
Ne, jasně, že... nejdu.
- Jako sledovat wrestling v kleci. - Tady je miň knockoutů a víc výstřihů.
Dámy.
A máme vítězku!
- Co máš jako další? - Španělštinu.
Chceš doprovodit na hodinu?
Nech mě hádat, to jsi pochytila na dovolené v Barceloně, viď?
Ano, v Barceloně.
Jdeme!
Oukej.
PEKAŘSTVÍ
Už přes týden je pořád po jeho boku. Kdykoli ho vidím, jsou spolu.
Obědvají spolu, chodí spolu na tělák, každý den jdou spolu ze školy.
Už to dlouho nezvládnu.
Zní to, že spolu jedí a procházejí se. Mohlo by to být horší.
Ach, má lásko.
Můj miláčku.
Tohle je horší.
Už od základky jsem do ní zamilovaný,
zjeví se tu Stig a můj sedmiletej plán je v háji.
To není cool. Stig skončí s Kimmy
a Jodi bude po tom čahounovi po zbytek života toužit. A co já?
Někdy si říkám, jaký by to bylo, jít na oběd s kamarádem a řešit mý problémy.
A navíc...
...tvůj dotek.
Tak dlouho jsem už sám.
Posledních pár týdnů sleduju tvoje malby, jseš dobrej.
Trochu Pollocka, trochu Moneta, dotyk Rembrandta.
- To jen jmenuješ umělce, co znáš? - Da Vinci, Picasso, Matisse?
Jsem tak průhledná?
- Líbí se mi tvůj styl ala Van Gogh. - Kdo že tu jmenuje umělce?
Co to děláš?
Zahrát Pachelbela na skleničky stačilo na Teen Miss New Orleans...
ale jestli chci vyhrát Teen Miss Louisiana, chce to něco lepšího.
Super.
Takže... jsem ochotná mu dát všechno.
- Tak se do toho pustíme. - Dobře.
- Ježíši, Harper! Skoro jsi mě zabila! - Hele, brácho, chceš to, nebo ne?
- Rtěnka. - Lady Danger.
- Až moc sexy. - Créme cup.
- Moc málo. - Hlasitěji?
- Moc málo sexy! - Ne, tak se jmenuje tahle rtěnka.
- Hlasitěji. - Pardon.
- Vypadám jako babiččin gauč. - Nebo jako nádherná mořská princezna!
Dobře, ne. Harper, ne!
- Tuhle. - 187 Duo Brush!
- Kozí vlákno. - Musela jsi vzít mámu?
- Tohle je práce pro dvě. - V televizi vám to strašně slušelo!
- Soustřeďte se! - Tak jo.
Tohle už je lepší! Vypadáš skvěle.
Díky, mami, ale tohle nejsem já.
Fajn.
Pramínky okolo obličeje, aby zvýraznily její báječné lícní kosti.
Vzadu to pokraťte tak o pět čísel
a dejte jí tam medově zabarvený melír. Jodi, co ty na to?
Takže lesk na rty a balzám na rty není totéž?
Jen žádný stres, sestřičko! Zítra si z tebe ten Švéd sedne na zadek.
- Tím si nejsem tak jistá. - Jodi!
Teď mě poslouchej. Kdybych měla takový přístup,
nikdy bych nedostala práci ve společnosti Hilton.
Jsi neplacená stážistka v hotelu Residence Inn.
Hlupáčku.
Tak tohle jsem já.
Ohromně ti to sluší.
- Prosím? - Ahoj, můžu mluvit s Jodi, prosím?
Jo, u telefonu.
Ahoj, tady Stig. Jsem nový výměnný student ve tvé škole.
- Haló? - Jo. Ahoj. Ahoj.
Co pro tebe můžu udělat?
Moc lidí ve škole neznám a ty mi přijdeš jako vážně fajn člověk.
Doufal jsem, že bys se mnou zašla na maturitní ples.
Jo, jo, jasně.
Jít tam s tebou by bylo... stkvostné.
Tak tohle slovo rozhodně často neslyšíš.
Hádám, že ti moje číslo dal Dunkleman?
Ne, našel jsem si ho v seznamu pod jménem „Velká ošklivá žirafa“!
Schnippere.
- Dostali jsme tě. - Co máte do prdele za problém?
Tohle na mě nezkoušej. Viděla jsem, jak ses během výtvarky dívala na Stiga.
Čelist jsi měla prakticky na zemi. Tak jsme si z tebe chtěli vystřelit.
- Jak je? - To si fakt myslíš,
že tak žhavej kluk by o tebe měl zájem?
Buďme upřímný, Jodi. Jsi ta vysoká. Nikdy ale nebudeš ta pěkná.
No jo.
- Co jí to tak dlouho trvá? - Klid, zlato.
Musí se obléct, udělat si mejkap, vlasy. Je to proces.
Jo, jo, jo.
Pane jo!
Vypadá furt stejně, co?
- Ano! - Jo.
- Jak je, Stigu? - Dobře, Jakeu!
Jsi fakt rychle populární.
- Čau, Stigu. - Ahoj, Sheilo!
Jako opravdu rychle. To tě všichni po týdnu znají?
- Jo, je... - A randíš s Kimmy.
Nevím, proč chce být každý kamarád. A proč o mě má zájem kráska jako Kimmy.
- O čem to mluvíš? - Podívej se na mě.
- Jo? - Jsem ňouma.
- Jak to myslíš? - Je to trochu trapný, ale na mý střední
je spousta super atraktivních a populárních vysokejch kluků.
- Já mezi ně nepatřím. - Promiň, říkáš mi, že ve tvý zemi
je tohle všechno... Tohle je ošklivý?
Že váháš!
- To nemůže být pravda. - Proč?
Jestli je to pravda, pak jsi ty ve Švédsku já.
- Vážně? - To je hustý.
Jestli jsem ve Švédsku ty, tak...
kdo jsem tady?
Kdo je u vás ten nejoblíbenější, nejhezčí kluk? Holky s ním chtějí randit.
- Každej s ním chce kámošit. - Ingvar Krueger.
Tady jsi jak on. Jsi Ingvar Krueger.
Jsem Ingvar Krueger. Jsem Ingvar Krueger, Dunkersi!
Jo, to se ti snažím říct. Ve Švédsku bych byl v loji, co?
S tím se netrap.
- Ven. Hned! - Promiň, ale čtu si.
Schováváš se.
- Nechci narazit na Kimmy. - Tak si z tebe vystřelila. No a?
To se ti snadno řekne. Tebe nic nerozhodí.
Rozhodí mě spousta věcí. Jen si to nenechám líbit.
Mně se to líbí takhle.
A taky tvůj outfit. Jeden z tvých nejlepších návrhů.
Neměň téma!
Tak jo, Gullivere, do jakých patálií se dostaneš tentokrát?
Jednou, až tě budou šikanovat a dobírat si tě,
se na záchodě schovávat nebudeš. Zpříma se postavíš a řekneš: „Tohle jsem já.
Mých celých 186 centimetrů. A cokoli mi uděláte, nic to na tom nezmění.“
To je moje přání pro tebe.
Jen doufám, že u toho budu.
To jako splachuješ, aby ses vyhnula téhle konve...
Přišla jsi hrát na piano?
Další hodina mi začíná za pár minut, jen tu blbnu.
- Ne, jen do toho. - Moc mi to nejde.
- Uvolni ruce. - Promiň?
Tak moc chceš zahrát správné noty, až máš ztuhlé prsty. Tak uvolni ruce.
Jasně. Uvolním je.
Tak jo.
To není špatné.
- Je to lepší. - Pane jo, moc ti děkuju. Zahraj něco.
- Ne, já už moc moc nehraju. - No tak.
Mám pocit, že jsi v tomhle o dost lepší než já.
Jo, nejsem špatná. Ale jen kvůli těmhle.
Tvým prstům? Doufal bych, že na piano budeš hrát prsty.
Ne, ne, myslím tím... Proto existuje víc pianistů
než pianistek. Delší prsty, rychlejší pohyb, pokryjí víc kláves...
Mám já to štěstí. Moje ruce...
- Můžu se na ně podívat? - Jo.
Jo. Máš velké ruce.
Tak to zahraješ tohle, ne?
- Muzikál Frajeři a saze. Mám ho nejradši. - Já taky. Je to klasika.
- Fakt? Máš ráda muzikály? - Mám.
- Ve Švédsku jsem hrál v muzikálu Cats. - Já taky!
- Ne, opravdu? - Ne.
- Ne, nevím, proč jsem to řekla. - Měla by sis to se mnou zahrát.
No tak. Sedni si.
- Uvolni ruce. - Jo, to snad zvládnu.
Až dosud jsem nikdy nemiloval.
Pak jsem tě potkal.
Jsi navždy má jediná.
Až dosud jsem nikdy nemiloval.
Myslel jsem, že mé srdce je v bezpečí.
Myslel jsem, že takhle to chodí.
Ale tohle víno
je až příliš divné a silné.
Pěji po něm písně hloupé.
Jednu píseň ze sebe právě dostávám.
Odpusť, jak na tebe bezmocně koukám.
Až dosud jsme vážně
nikdy nemilovali.
- Fantastique. - Kimmy. Ahoj.
Hledala jsem tě. Do třídy jdeme spolu.
Jen jsme tu měli menší improvizovaný koncert. S...
- Jodi. - Jodi. Rád tě oficiálně poznávám.
Já jsem Stig a tohle je moje přítelkyně, Kimmy.
- Přítelkyně? - Jo, přítelkyně.
Přítelkyně. Od včerejška je to oficiální.
- Zlatíčko, doneseš mamince dietní kolu? - Jo. Jasně.
Zatím, Jodi.
- Na co si to hraješ? - Co tím myslíš?
- Jedeš po mým klukovi. - Ne.
- Takže jste tu oba byli úplnou náhodou? - Jo.
- Nech ho být. - Jasně.
- Se Stigem budeme pár plesu. - O tom nepochybuju.
- Přestaň se vším souhlasit! - Dobře.
Omluvte mě.
- Ahoj. - Tati, co se děje?
- Co tím myslíš? - Proč je náš dům plný
- komicky vysokých lidí? - Jen jsem pozval pár přátel na sešlost.
Proč mají tvoji přátelé na čepicích napsáno „Čahouni“?
To proto, že nejsou jenom skupinou přátel,
- ale taky jsou i skupina. - Myslíš klub.
Ne. Ne klub. Kluby jsou trapný.
Crystal Spitzová, předsedkyně Čahounů. Už sedm let, a bude to osm.
Leda by mě tamhle Bob Brickman příště porazil.
- Což neporazíš, Bobe! - Uvidíme, Crystal!
Tvoji rodiče jsou moc laskaví, můžeme tady pořádat naše týdenní srazy.
- Týdenní srazy čeho? - Klubu vysokých lidi.
Čahouni patří do Klubu vysokých lidi?
Klub má jen v Americe přes 200 místních poboček.
Čahouni jsou třetí největší, ale s naší nejnovější členkou...
- Ne, ne, ne... - ...je nás 24
a oficiálně se dělíme o druhé místo!
Čahouni, je na čase zazpívat vaši píseň!
Ne, to ne, Čahouni.
Ó, krásní lidé s obrovskými nohami.
S oblečením, co pro nás nešili.
Jsme tak obrovští,
že nás ani do letadla nepustí!
Ale no tak, Jodi. Nezlob se na mě.
Podívej, já... myslel jsem, že pro tebe bude fajn být s dalšími vysokými lidmi.
Abys viděla, že je naprosto v pořádku být vysoká.
Být vysoká je na prd. Na setkání chodím jen kvůli jídlu zdarma a chlapům.
Koupelna je tudy, že?
Jodi, jen chci, aby sis přišla, že jsi normální.
Nechápeš, že pokaždé, když se snažíš, abych si přišla normální,
přijdu si ještě jako větší exot?
ZÁKAZ VSTUPU
Operace na snížení výšky.
Tak se na to mrkneme.
Stojí 150 tisíc dolarů.
„Ale znám Inda, co to udělá za polovinu.
Velmi dlouhá rekonvalescence, extrémně bolestivé,
ale když jsem začal opět chodit, stálo to za to.“
Proč nemůžu být normální?
NEZNÁMÝ VOLAJÍCÍ
- Prosím? - Ahoj, Jodi, tady je Stig ze školy.
Víš co, Schnippere? Vážně sis vybral špatnej den na to mě naštvat.
Až tě příště uvidím, pořádně tě nakopnu svýma 47kama přímo do koulí!
Rozumíš mi?
Moje velký nohy plus tvoje malý koule rovná se bolest.
A... A... Ty jsi vážně Stig,
- že jo? - Jo, jsem.
Moc se ti omlouvám. Já...
- myslela jsem, že jsi někdo jiný. - To nic. Já...
doufám, že tě neruším. Jen jsem chtěl vědět, jestli...
nechceš přijít a podívat se se mnou na muzikál.
Panebože.
Jodi?
Čau.
Jak je?
- Kdo to zvonil? - Teď ne!
Promiň, jen můj parťák na Fortnite, Shoshi z Okinawy. Ahoj.
- Vypadám směšně, viď? Radši půjdu. - Co?
Ne, vůbec nevypadáš směšně. Vypadáš...
Vypadáš neskutečně.
- Vážně? - Jo, já... jen jsem v šoku.
- Na studium jsi trochu moc vyšňořená. - Ahoj, Jodi.
No ty jo. Ahoj.
- Ahoj. - Páni. Díky, že jsi přišla.
- Díky za pozvání. - Prosím, pojď dál.
Čau, Dunku.
- Tak to bylo bolestivý. - Ptal se tě někdo?
Vy se na to díváte?
Jo. Oukej.
Jsem tak hloupej.
Salsa. Zapomněl jsem na ni.
Hned jsem tu.
- Moc mě to mrzí. - To je v pohodě.
Vidím tu spoustu ingrediencí, ze kterých můžu udělat bezva smoothie.
Ovoce a tak. Byl jsem dneska v posilce,
tak si tam přihodím proteinový prášek. To se vždycky hodí. Musím nabírat svaly.
- Nenechá nás o samotě. - Už to tak vypadá, jo.
- Měl bych se ho zeptat, jestli... - Jo, to je dobrý nápad.
- Hej, Dunkersi. - Jo?
- Jo, kámo? - Chceš se dívat s náma?
No, nechci vás... Tak jo. To je výbornej nápad!
- Uděláme si to pohodlný. Fajn. - Extrémně pohodlný.
Promiň.
Když prostě...
A je to.
- Jo. - To je lepší.
Takže...
- kde je dnes tvoje přítelkyně? - Na nějaké party.
- Nejspíš. A... - A...
jsi má kamarádka, se kterou chci sledovat muzikály.
Jo, jasně.
Je moc hezká... Kimmy.
Ale někdy bývá strašně nesebejistá.
- Nesebejistá? - Jo.
Když nás viděla u piana, pořád se ptala: „To jste tam spolu byli jako náhodou?
Myslíš, že je hezčí?“
Kimmy Stitcherová není nesebejistá. Kvůli ničemu a nikomu,
a obzvlášť ne kvůli mně.
- Proč by nebyla? - Protože k tomu nemá nejmenší důvod.
Kimmy je přece... dokonalá.
Já jsem... tohle.
- To myslíš vážně? Být vysoký je super. - Být vysoký chlap je super, ale...
u vysoké holky nevidí lidi nic jiného.
- To není to jediné, co vidím. - A co vidíš?
Nevím.
Ne vysokou holku.
Prostě jen dívku.
Vážně chytrou, zábavnou, jedinečnou...
překrásnou dívku.
- Omlouvám se. - Já ne.
- Dobrý večer, sestro. - Pro...
- Co to máš na sobě? - Allie McKinneyová, Miss Teen Florida
z roku 1993, ve své biografii Korunovace píše,
že klíčem k perfektně padnoucím šatům je koupit si o tři čísla menší
a dva týdny je nosit dvě hodiny denně, aby ti dokonale padly.
- Můžeš v tom vůbec dýchat? - Neřeš, jestli...
- Jestli můžu dýchat nebo ne. - Oukej.
Jak to dopadlo s tím Švédem?
- Jen jsme se dívali na film. - A dál?
Pak pozval Dunklemana, aby se díval s náma.
A potom... mě nazval svou kamarádkou.
A pak... jsem ho políbila.
Po tom všem jsi políbila ty jeho?
- Jo. - Kdo jsi?
Nevím. Neplánovala jsem políbit přítele jiné holky,
i když ta holka je Kimmy, ale... to nejsem já. Nejsem ta další žena.
- Vždyť jsem sotva žena. - Situace se velmi rychle zhoršuje.
Proč musíš během rozhovoru zírat z okna?
Jsme v neprobádaném teritoriu. Jestli to zjistí Kimmy...
Anglický muffin?
- Ne, to není anglický muffin. Ne... - Já prostě...
- Dalas mi facku? - To jsi přece chtěla!
- Když budeš jíst sacharidy. - Nečekala jsem, že to uděláš.
- Co když mi tam zůstane otisk? - Nemluv o sobě a řekni mi,
- jak mám napravit, co jsem provedla. - To nejde.
Políbila jsi ho a on tebe taky. Přítelkyně, nepřítelkyně, máš šanci.
Rázně postupuješ kupředu. Jsi ve hře. Jako generál Custer.
Generál Custer je někdo jiný!
- Hej, Dunkersi. Jsi vzhůru? - Co? Jo.
- Jo, co je? - Musím se k něčemu přiznat.
Dnes jsem podvedl Kimmy. S Jodi. Políbila mě
a já ji taky a... Nezastavil jsem to.
Jsem hrozný člověk?
Ne. Nejsi. Lidi...
Tyhle věci se dějou. Menší výpadky soudnosti.
Jaký to bylo?
Jiný než s Kimmy. Bylo to vážně dobrý, Dunkersi. Intenzivní a...
- vášnivý a cítil jsem její srdce, jak... - Cool. To stačí, můžeš přestat.
Co mám dělat?
Víš co, podívej se na to takhle. No...
Už jsi ve vztahu, a takže...
Takže... Myslím, že by ses měl soustředit jen na...
péči a starost o pokračování... toho vztahu.
Ale co když mám radši Jodi než Kimmy?
- V pohodě? - Jo. Nic mi není.
Dobře.
- Hele, Jodi je skvělá. - Jo.
A voní...
jako pozdní srpnový sluneční déšť a její kůže je jako sladká šlehačka, ale...
Ale chodíš s nejžhavější, nejpopulárnější, nejžádanější holkou na škole.
Pokračuj a zvolí tě za krále plesu. To my tady nebereme na lehkou váhu.
- Jasně. - Brzo budeš zpátky ve Švédsku
a budeš tam znovu žít můj život.
Že jo? Měl bys týhle chvíle využít. Je to tvoje šance být Ingvar Krueger.
- Jasně. - Jo.
Ale jde mi o tohle.
- Můžu se s Jodi dál kamarádit? Fakt ne? - Já...
jen bys v ní dál živil naději,
nejlepší bude to celý utnout.
Dělej, že ji neznáš. Americký způsob.
Jo.
- Tak fajn. Jsem rád, že tě mám, kámo. - Jo.
Jsi upřímný. Toho si opravdu cením.
- Políbilas Stiga? - Můžeš se ztišit?
- Křičím? - Jo.
Promiň. Ale to je velká věc, tvůj první polibek! Jaký to bylo? Chci slyšet vše!
Naprosto perfektní. Až na to, že chodí s někým jiným.
- Jsem hrozný člověk? - Ne, nejsi. Ale ona jo.
Nezaslouží si ho. Ty jo. A musím říct, že nová Jodi se mi líbí.
- Nová Jodi? - Postavila ses svému strachu.
Jdeš si za tím, co chceš. „Podívejte se na mě, protože vypadám skvěle.“
- Konečně se řídíš vlastní radou. - Komu jsem takovou věc řekla?
Mně. Přesvědčila jsi mě, abych se postavila rodičům.
Že chci na návrhářství, a ne na medicínu.
Jo.
- Myslíš, že mi to někdy odpustí? - Ne. Jsi pro ně mrtvá.
Co se ta holka snaží dokázat? Jakože s mejkapem a účesem už není tak ošklivá?
Myslíš, že je hezčí?
- Ne, ne, ne. Je pořád stejně ošklivá, ne? - Lžeš.
No jo. Vždyť se na ni podívej. Je... tak sebevědomá a sama sebou a...
Je jako nezávislá Zlatovláska. Je docela dost sexy.
- Dávej si na ni pozor. - To ona by si měla dávat pozor na mě.
Už jde.
Kde jsi večer byl? Neodpovídal jsi na zprávy.
Jo, vtipná historka. Nechal jsem si mobil na vypnutý režim.
Teda, na tichý. Možná, že je rozbitý.
- Dunkersi, kámo! Držíme ti místo! - To je v pohodě, Já si...
Neblbni a pojď sem!
- Oukej. - Tohle je můj spolubydlící. Dunkers.
Jmenuju se Dunkleman a jsem spíš jeho domácí než spolubydlící, takže...
Domácí! Jsi tak vtipnej! Je fakt vtipnej.
- Imituje lidi. - Jak jako imituju?
- Nemyslím... - Gordon Ramsay.
- Ne... - Ukaž.
- Do toho! Jde mu to. - Jo, Gordon Ramsay.
To jsi toho krocana dusil 15 minut? Kde je jehněčí omáčka?
Ne, udělej to s tímhle.
- Se sushi? - Prosím.
Moje babička by udělala lepší sushi, a to je mrtvá!
- Sendvič! - Nevíš... Jo, ten sendvič dělám rád.
- Kdo jsi? - Nevím!
Idiotskej sendvič!
- Kevin Hart, Kevin Hart! - Jasně, Kevin.
- Ve Švédsku ho milujeme. - Tak jo, tak jo, tak jo!
Víte, jak to dělá Kevin? Ne Matthew McConaughey, Kevin to dělal první.
Přijde k němu a řekne...
- Co to pozoruju? - To mi není jasný.
Nebudeš jíst Glutios, že ne? Chutná to jako piliny.
Jsem alergický na lepek, ale potřebuju svačinku.
Tak zkus tohle.
- Nejíš lepek? - Od roku 2012, bejby.
Není možný, aby to bylo bez lepku.
- Odkud to máš? - Pekařství Veganský divošky. Vezmu tě.
Kde jsi celý můj život byla?
- Mluvil jsem k tý sušence. - Jo. Dobře. Nech si ji.
To už pro tebe nejsem dostatečně dobrá, aby sis se mnou dal oběd?
Ne, jen... Stig mě pozval, ať si přisednu, nechtěl jsem být nezdvořilý.
Říkal ti o mně něco?
- Jako co? - Nevím.
Vyhýbá se mi. Myslela jsem, že to včera bylo fajn.
- Jo, to určitě bylo. - Prosím?
- Co? Nic. - Něco ti řekl. Co ti řekl?
- Nevím. - Promiň, mluvím s tebou!
Co ti řekl?
- Že jste se políbili. - Cože?
Jedeš po zadaným. Je spousta nezadaných.
- A dostupných. - Vyklop to.
Říkal, že neví, koho má radši. Tebe nebo Kimmy.
- Cos mu na to řekl? - Naznačil jsem, že by se měl soustředit
- na svůj vztah s Kimmy. - Pomáháš Kimmy? Máš být můj kamarád.
- Jsem tvůj kamarád. - Když mě nemůžeš mít ty, tak nikdo?
Zase si tolik nefandi. Mám rande s Liz, jdeme do bezlepkového pekařství.
- Tam žádná velká love story nezačala. - Asi ti to bude zatěžko uvěřit,
ale záleží mi na tobě a nechci, aby sis ublížila.
- Co se ti stalo? - Kola jsou pro lůzry.
- Hej, můžu... s tebou mluvit? - Jasně. Pojď dál.
Tak... Co se děje?
Jen se chci omluvit, že jsem tě políbila.
- To je v klidu. - Ne. Není. Máš přítelkyni
a já se na tebe v podstatě vrhla. Asi proto jsi na mě dneska kašlal.
- Jen jsem nevěděl, co mám říct. - Ne, nic říkat nemusíš.
- Víš co, klidně na mě kašli dál. - Fakt?
- Jo. - Proč?
Protože jinak si budu dělat naděje, že tohle bude mít šťastný konec,
a to se děje jen ve filmech, kde mají herečky pod 180 centimetrů.
- Rád bych s tebou byl aspoň kamarád. - Jo, kamarádi,
- co se políbí a dělají, jakože nic. - Jo.
- To by šlo, ne? - Jo, to je jasný.
Bezva!
- Jo, bezva. - Super.
Výborně.
Já... Plácnem si na to.
Pořádně zvysoka.
- Jak to skončilo? - Až na pár škrábanců mu nic není,
- ale momentálně se nebavíme. - To je vaše první hádka?
Asi jo. Ani mi dneska neřekl žádnou ze svých balících hlášek.
- Co uděláš se Stigem? - Nic.
- Rozhodl se. - Nepotřebuješ to. Budou další.
Vždycky to přece mělo dopadnout tak, že ho nedostanu.
Zapomeň na ně. Pojď tancovat.
- Jodi. Pojď sem. - Ne.
Netancovat se školní kapelou před plesem, to nosí smůlu.
Risknu to.
Hej, Jodi. Musíme si promluvit.
- O čem? - O jednom klukovi.
Zjistila jsem, že se mu hodně líbíš.
- Já nic z toho neplá.... - Schnipper.
- Schnipper? - Žere tvůj novej vzhled.
V pátek jdeme na únikovou hru, měla bys jít taky.
- Neskočím na další tvůj trik. - To není trik. Měla jsem tě pozvat.
- Proč bych ti měla věřit? - Nebyla jsem na tebe vždycky milá.
Ber to tak, že ti to chci vynahradit. Ciao.
- Co ta kráva chtěla? - Pozvala mě na pátek večer.
- Proč? - Protože se prý líbím Schnipperovi.
- Něco na tebe hrajou. - To jsem si myslela. Ale zněla upřímně.
- Leda tak ve snu. - To je tak těžké uvěřit, že se mu líbím?
Ano. Jen si z tebe pořád střílí.
A i kdyby to byla pravda, proč bys ho chtěla?
Kdyby Stig viděl, že mám někoho dalšího, došlo by mu, že udělal chybu.
- V pátek máme lístky na koncert. - Určitě si najdeš jinej doprovod.
- Takže teď na mě házíš bobek? - Proč to tak prožíváš?
Proč blázníš kvůli klukovi, když jsi před chvíli řekla, že to s ním nedopadne?
- To tak nutně potřebuješ zapadnout? - Když mě nechceš podpořit,
nech si svý názory pro sebe.
Neboj, nechám.
Vítejte v Domě Voodoo!
Přesně tamhle byl zavražděn celý náš klan.
Včera v noci.
Máte přesně hodinu....
Na vypátrání vraha, jinak nás potká stejný osud. Nejsme nováčci. Pusťte nás.
No co. Stejně mi zaplatí. Počkejte.
Kde letos zapijeme ples?
Ten víkend je máma na jogínský dovolený, tak můžeme udělat menší sešlost u mě.
- Fakt? - Jo.
- Perfektní. Party u Dunklemana! - Ne, sešlost.
- Party! - Sešlost!
- Sešlost. - Party! Party!
Říkám sešlost. Slyšeli jste mě?
- Party. - Dobře... Prosím?
Cože? Ovšem. Fajn.
- První stopa je v salónku nahoře. - Stiggy, jdeme!
Odkdy pořádáš party nebo sešlosti?
Vídám se teď s populární partou, takže se to ode mě očekává.
- Dobře pro tebe. - Dík.
UVAŽUJTE
Lidi, jsem unavená. Dáme si pauzu.
- Už máme jen 12 minut. - Spousta času na útěk.
A navíc pro sebe máme celý tenhle pokoj. Tak toho využijeme.
Čau.
- Oukej, tohle nejde. - Proč ne? Jste rozkošnej pár.
Já už půjdu.
Tudy se ven nejde.
- Tudy taky ne. - Jestli chceš jít, tak jdi.
Snažím se!
- Díky, žes přišla. - Jasně.
Proč ses tak nutně chtěl vidět v soukromí?
Pamatuješ na ten náš plán, že zapomeneme, že jsme se políbili?
- Jo. - Ten plán nenávidím.
Vymysleli jsme příšerný plán. Já...
- Když jsem tě viděl líbat Schnippera... - Což už se nikdy nestane.
- Díky Bohu. - Chtěla jsem, abys žárlil.
- Zabralo to. - V tom případě jsem geniální.
Podívej, Jodi, já... S Kimmy to ukončím, jestli s tebou jinak být nemůžu.
Chtěl jsem to udělat dneska večer. Můžeme se pak sejít?
Dnes nemůžu. Sestra má soutěž krásy.
- Aha. - Leda bys mi dělal doprovod.
- Myslíš jako rande? - Jo. Jako rande.
To bych moc rád. A pak můžeme společně jít na Dunkerovu party.
Ale mám jednu podmínku. Půjdeš se mnou na ples?
Jo, samozřejmě.
Takže Stig ti dnes dělá doprovod
- a pozval tě na ples? - Přesně.
A to proto, že se kvůli tobě rozchází s Kimmy?
Cítím se trošku provinile, ale... jo, rozchází.
- Co? Co je špatně? - Nic. Nic není špatně.
Však víš, bylo to... Nevím. Bylo to...
fajn, když jsi mě potřebovala. Teď už mě zase k ničemu potřebovat nebudeš.
- Jak to myslíš? - Až do minulého měsíce
jsi nikdy nepotřebovala pomoct.
Chtěla jsem si za tebou chodit povídat, ale...
- Tak proč jsi nechodila? - Nevím, asi protože...
jsi byla zaneprázdněná svýma soutěžema, nemyslela jsem, že tě zajímám.
Znamenáš pro mě víc než jakákoli pitomá korunka.
Tak to si s tebou teda budu chodit povídat.
- Dobře. - Dobře.
Jo. S kým jiným bych si měla povídat?
Jsi moje velká sestra.
- A ty moje velká malá sestřička. - To jsem já.
- Tak kde je? - Evidentně má zpoždění.
- A určitě dorazí? - Jo, dorazí.
Dobře, promiň. Jen se těšíme, až ho poznáme.
Prosím, neztrapněte mě.
- Nikdy. - Jo.
- Tak strašně ji ztrapním. - Já taky!
Dámy a pánové, soutěžící Teen Miss Louisiana!
SOUTĚŽ ZAČALA PŘED 30 MINUTAMI. KDE JSI?
Slečna Harper Kreymanová!
Jak bych zlepšila svět?
Používáním svých schopností hotelové manažerky, které...
Všechno je o naplnění a překonání očekávání hostů.
Nebylo by skvělé, kdybychom mohli naplnit a překonat očekávání hostů...
v probíhajícím konfliktu na Blízkém východě?
Moc vám děkuji.
A máš to, Miss Teen Shreveportu!
- Až toho kluka potkám, zabiju ho. - Tak nemluv.
- Myslím to vážně. Přejedu ho autem. - To bys šel do vězení.
Tak si to odsedím jako chlap, protože na mou dceru se nikdo nevykašle.
- Nikdo se na mou dceru nevykašle! - Dávej pozor!
Pardon.
Nikdo!
Jodi.
- Jodi, omlouvám se. Můžu ti to vysvětlit? - Jo, prosím.
Musel jsem celý den pomáhat Dunkersovi a pak začali přicházet lidi
a najednou tu byl blázinec. Upřímně jsem ztratil přehled o čase. Mrzí mě to.
Tak... mluvil jsi už s Kimmy?
To bylo v plánu, ale pořád s ní někdo mluvil. Chtěl jsem trochu soukromí, tak...
- Stigu, rychle selfíčko, kámo! - Jo, jasně!
- Pěkný! Žeru tě, brácho! - Máš to? Já tebe taky!
- Co? - Nechceš se s Kimmy rozejít.
- Ani jsi to nechtěl. - Proč to říkáš?
Protože se ti líbí být populární.
- Mnohem víc, než se ti líbím já, tak... - Ne. Jodi.
- No tak. Vrať se. - Stigu, pojď sem. Něco ti musím ukázat.
- Už máš... doprovod? - Ne.
- Chceš jít se mnou? - Jo, chci.
A taky nechci.
- Chci a nechci. - Jsem zmatená.
- Myslela jsem, že se ti líbím. - Líbíš. Jen jsem...
tak trochu zamilovaný... do někoho jiného.
Já vím.
- Co? - Jo. Vidím, jak se na Jodi díváš.
Tak proč nejste spolu?
Nevím. Asi nejsem její typ.
To budeš celý život čekat, než začneš být její typ?
Když nebude zbytí, tak jo.
Oukej.
- Promiň. Vím, že mě asi nenávidíš. - Jsem zklamaná.
Mám tě ráda.
Ale tvoje umění nenávidím. To nenávidím.
Jodi? Je ti něco?
Neboj. Neřeknu ani neudělám nic, co by tě naštvalo. Já jen...
Chci ti říct, že tě mám rád.
A...
kdybys mě potřebovala, jsem tu.
Trpaslík a slunečnice. Klasika.
- Panebože! Co tu děláš? - Harper mě pustila dál.
Jo, ale nedovolila ti šahat mi na vlasy, když chci spát.
- Odkdy umíš karate? - Máma. Před pár lety jsem chodila
na kurzy sebeobrany, když utekl ten sériový vrah.
Tak co tu děláš?
- Já... - A co se ti stalo s okem?
Včera se to dost zvrhlo a spadnul jsem, ale nic mi není.
- Bolí to? - Ani moc ne.
Na to samý se mě zeptala máma, když se vrátila o den dřív z dovolený
a dala mi zaracha za zničení domu.
- Takže... - Jejda.
Takže... nemůžu jít na ples.
- Omlouvám se. - Nemáš se vůbec za co omlouvat.
Poslední dobou nejsem zrovna nejlepší kamarád.
A to mě mrzí.
Mám pro tebe dárek. Snad...
to tím napravím. Už nic dalšího neřeknu.
- Otevři to. - Tak jo.
Hezká krabice.
Otevři to.
- Vysoké podpatky. - Jsou ze specializovaného obchodu
pro draq gueens, co se jmenuje Screem Queens. Skvělé místo,
dali mi slevovou kartičku. Desátý boty dostanu zdarma.
- Jsou krásné. - Dík.
- Ale nikdy si je na sebe nevezmu. - Dobře.
Nech si je, jen pro jistotu.
Proč?
Jsem rád, že se ptáš. Načrtnu ti situaci.
- Ne, prosím... - Ale no tak. Uplynuly tři roky.
Jsi na nějaké...
super univerzitě na středozápadě, možná Northwestern, možná Notre Dame. A...
potkáš nějakého... vyššího a milého kluka.
A bude tě mít opravdu rád, protože jsi strašně hodná.
Bude se mu líbit, jak si sedáš v Uberu dopředu, aby řidiči nebyli osamělí, a...
jak nenávidíš rozinky, ale miluješ rozinkové tyčinky,
což vůbec nechápu. Ale jemu se to možná líbí.
A pozve tě na rande.
A ty si budeš chtít vzít podpatky. Budeš si chtít nějaké koupit
a žádné neseženeš, protože je vánice. Vzpomeneš si na tuhle chvíli: „Sakra,
měla jsem si pro jistotu nechat ty boty od Dunklemana.“
A s tím chlápkem to nevyjde. Jo.
- Jasně. - Ale vypadala bys úžasně.
Díky.
Není zač.
JODI, TADY LIZ. TOHLE BYS MĚLA VIDĚT.
Hej, Dunklemane. Bláznivá party, co?
Tohle je připomínka, kdybys chtěl někdy uspořádat další party.
Stigu. O čem jste si to předtím povídali v kuchyni s Jodi?
Vypadalo to důležitě.
Dělal jsem si z ní prdel, Kimmy. A teď je na mě naštvaná.
Cos jí udělal?
Nedávno sem přišla a říkala mi, že z té únikové hry odešla,
protože mě neunesla vidět s někým jiným.
V podstatě říkala, že je do mě tajně zamilovaná.
Cože? Někomu vyznat lásku? Kámo, to je neskutečně trapný.
Já Jodi určitě nemiluju.
Nedokázal jsem ji přimět odejít, tak abych se jí zbavil,
řekl jsem: „Potkáme se večer. Promluvíme si o tom.“
Ale vykašlal jsem se na ni.
- Ty jo! - Frajer!
- Drsný, brácho. - Hej!
Dunkersi!
Co máš za...
- Drsný, brácho. - Hej!
- Co máš... - Dunkersi!
- Co tě žere, Dunkersi? - Ty!
Když jsem tě poznal, byl jsi fakt milej kluk. Ale stal se tebe kretén.
Na veřejnosti meleš o Jodi sračky, ale když jsme byli sami,
říkals mi, jak ji miluješ. Nejšílenější je, že o ní vůbec nic nevíš.
Kdy má narozeniny? Její druhé jméno? Oblíbená barva? Jakou má barvu očí?
- Zelenou. - Ne, modrou!
Jodi má tolik co nabídnout. Je nejlepší člověk, jakého znám.
Ani nevíš, že chce před 21. rokem přečíst 100 nejlepších knih historie.
A to je na tom to vtipný. Myslíš, že jsi víc cool než ona, ale nejsi.
Nikdo z vás není. Myslíte... Je víc cool než vy všichni dohromady.
Taky je vyšší než my všichni dohromady.
- Jo. - Hej!
Dunkersi!
Proboha, Dunkersi!
Hej, kluci, přestaňte! No tak! Dost!
Kluci! Nechte toho!
Střední Ruby Bridgesové! Na tuhle chvíli jste všichni čekali.
Vyhlásíme královnu a krále plesu.
Prosím přivítejte toho, kdo vyhlásí vítěze.
Absolventku naší školy a čerstvě zvolenou Teen Miss Louisiany,
Harper Kreymanovou!
Díky, studenti. Zdravím vás. Řediteli Prestone, jestli můžu, vypadáte skvěle.
Zhubnul jste nebo něco? Čím to je? Promluvíme si později.
Teď vám bez dalšího otálení představím vašeho krále a královnu.
Díky.
A vítězi se stávají...
Určitě?
- To mi řekli. - Jsme si jistí.
Kimmy Stitcherová a Stig Mohlin.
Moc vám děkuju!
Díky! Díky, díky! Díky! Koho by to kdy napadlo?
Moc vám všem děkuju! Ne? Zlatíčko, Stigu! Dokázali jsme to!
Co se děje?
- Tohle už dál nejde. - Co tím myslíš?
Tohle.
- A tohle. - Proč ne?
Udělal jsem chybu.
Být Ingvarem Kruegerem nebylo tak bezvadný, jak jsem čekal.
- Co je Ingvar Kruereger? - To je fuk.
To protože máš rád Jodi, co?
Nechápu to. Vysvětlíš mi, co na ní vidíš?
Můžete mi věnovat pozornost, prosím?
Ahoj, jsem Jodi.
Možná mě znáte jako Amazonku nebo Godzillu nebo Zeleného obra nebo jako jednu...
z mnoha urážek, kterou jste mě častovali.
Já to chápu.
Jsem opravdu vysoká a celý život mě to pronásleduje.
Je... definovalo mě to.
- Měla bych už přijít s novou definicí. - Ráda bych...
- Můj moment, ne tvůj. - Jednu věc. Ne můj. Jasně.
Jsem mnohem víc než jen vysoká holka.
Jsem sestra.
Jsem nejlepší kamarádka.
Obvykle dobrá, někdy špatná. Promiň mi to.
Jsem chytrá. Zábavná.
Udělala jsem pár chyb.
- Políbila jsem zadanýho kluka. - Cože?
Omlouvám se.
To jsem neměla.
Hraju na klavír a jsem v tom vážně dobrá.
Moje výška ze mě dělá toho, kým jsem. A mám se ráda.
Taky se mějte rádi. Všichni jsme dostatečně dobří.
Jakmile nám to dojde, už nám to nikdo nevezme.
Klidně si ze mě dál dělejte srandu.
Urážejte mě, ptejte se: „Jaký je tam nahoře počasí?“
Já to zvládnu.
Protože počasí tady nahoře je úžasný.
Jo, Jodi!
- Takhle sis to představovala? - Bylo to ještě lepší.
Musím jít.
Jodi, počkej! Počkej.
Jodi, moc se ti omlouvám. Za všechno.
- Díky. - Tvoje řeč byla nádherná.
- Děkuju, že to říkáš. - Jo.
S Kimmy jsem to ukončil. Konečně.
Poslyš... mohli bychom...
začít znovu? Prosím?
To bych moc ráda.
Ale ne s tebou.
- Ahoj. - Ahoj.
Proč jsi mi neřekl, kde jsi k tomu monoklu přišel?
- Nepřišlo mi to důležitý. - Dobře, ale...
bránil jsi mou čest. Nechal ses kvůli mně praštit.
Jo, no... To jsem nejspíš udělal.
Co?
Nic.
Jen si právě upravuju seznam požadavků na dokonalého přítele.
- Dostal jsem se přes 50 %? - O tom vůbec nepochybuj.
Jediné, s čím mám velký problém, je ta přepravka na mléko.
Vážně nechápu,
proč nenosíš svoje věci v batohu. Jako normální člověk.
Věděl jsem, že přijde den, kdy ji budu potřebovat, a chtěl jsem být připravený.
Připravený na co?
Na tohle.
Krátké rukojeti na kufrech,
nohy visící z každé postele, ve které jsem kdy spala,
muset sedět v letadle bokem...
Všichni máme něco, co bychom si na sobě přáli změnit.
Ale je to úplně mimo naši kontrolu.
Máme na výběr jen to, jak se s tím vypořádáme.
Já to vidím tak, že máme dvě možnosti.
Můžeme se schovávat, nebo hrdě stát.