- Den var ret stor. - Ja.
Hold da op. Patrick, se lige den der!
Se den her! Kan du fange den?
Nu bliver den ødelagt.
Bliv her et øjeblik, skat. Mor er straks tilbage.
Bliv på tæppet, Patrick!
Så, Max. Hop ind.
- Hej, Maja. Er alt i orden? - Hej, Sarah.
- Hvordan går det med Lewis og Patrick? - Godt.
Var du til forældremødet i mandags?
Se lige ventelisten.
Havde du troet, at vi ville få så travlt?
- Det er vel godt for forretningen. - Klart.
Sig det til din mand.
- Godt. Der er mange nye på raffinaderiet. - Overrasker det dig, at jeg er en af dem?
- Nej da. Hvad laver du? - Jeg er formand.
Jeg har intet imod at tale om det. 6. marinekorpsdivision, Okinawa.
- Var du i tjeneste? - Som læge, men først i 1946.
Vil du lægge dig ned på ryggen?
Jeg var på et militærhospital i Grækenland under genopbygningen.
- Det er frygteligt for krigsveteranerne. - Ja. Vi valgte jo ikke selv.
- Ja? - Er der mere til bestillingslisten?
Vi har brug for klorpromazin, bentyl og aspirin.
Det er allerede med. Jeg bestiller forbindinger også.
- Min kone Maja hjælper til i praksissen. - Glæder mig.
Vi mødtes på militærhospitalet i Grækenland.
- Så du fik smag for de lokale piger? - Jeg er faktisk rumæner.
Kan vi ikke invitere Eddie på middag en aften?
- Jeg vil ikke være til besvær. - Du fortjener da en rigtig velkomst.
- Skal vi sige onsdag? - Fint. Hyggeligt at møde dig.
Hvorfor inviterede du den mand til middag?
Hvorfor ikke?
Det havde du ikke behøvet.
Han er ny her i byen, og han er ...
Det må være svært for ham.
Han behøver ikke din medlidenhed. Du gjorde ham forlegen.
- Nej da. Det tror jeg ikke. - Jo. Det gjorde du.
Nej, jeg gjorde ej.
Ved du, at miss Jackson vil afholde limonadekonkurrence i Patricks klasse?
Er det ikke utroligt? Alt i dette land er en konkurrence.
Visse ting nu udtryk for venlighed.
Som at invitere en såret veteran til middag, fordi han er ny i byen.
Du vil bare redde hele verden.
Det er muligt.
- Nogle mere end andre. - Virkelig?
- Ja.
- Kan du ikke tage dem ud? - Det tog en time at sætte dem i.
Jeg får dig til at se smuk ud nu.
Hvordan det?
- Har du hørt om gløden? - Hvor er du latterlig.
- Hvad så dig iført papillotter? - Hold mund og lad mig være!
Mor, mor!
- Fandens også! - Jeg kan ikke sove, det er for mørkt.
- Du ligger på mine briller. - De er under min mås.
- Far spolerer mors papillotter. - Vi legede brydekamp.
Far kommer om lidt.
- Jeg bliver liggende her. - Ja, rør dig ikke.
- Du kan ikke gå nøgen ind til Patrick. - Nej.
- Bjørn. - Meget fint.
- Klovn. - Flot!
Og hvad er så det?
- Båd. - Godt.
- Hare. - Han får din accent. R'erne.
- Nej, han gør ej. Gør han? - Ja.
- Så sig du, hvordan han skal udtale det. - Hare. Netop.
Sig det som far og dine lærere, ikke som mig.
- Hare. - Hare.
- Meget morsomt. - Patrick Reed.
- Det lyder flot. Patrick Reed. - Rudolf er et rensdyr.
- Vil du gøre det i stedet? Værsgo. - Bjørn.
- Hvor mange æg? - Et ...
... to ...
- ... tre. - Hvad med derovre?
Fire. Fire æg.
Vi mangler en ekstranøgle. Jeg har ikke tid. Kan du få den lavet?
Ja. Jeg ordner det i dag.
Godt. Jeg mangler en del oplysninger om de nye folk. Vil du ringe om det?
Det har jeg gjort. Jeg prøver igen.
Er alt i orden, Maja?
Igen mange tak. Hav en fortsat god dag.
De har ikke det nummer. Se her.
Stille, Max!
Annabel, jeg sagde jo, det ikke er legetøj.
Hvorfor har vi en leverance i morgen? Jeg møder på raffinaderiet klokken fem.
Jeg tager ikke bilen, jeg går. Sig, jeg kommer sent hjem. Rachel!
Jeg ringer til dem senere.
Hvor fanden har du været? Du glemte at hente Patrick.
Undskyld, jeg glemte tiden. Jeg troede, at skolen ...
Ja, hans lærer fulgte ham hjem.
- Er der sket noget? - Nej.
- Hvor var du så? - Hos Diane, som jeg sagde.
Nej, du sagde intet til mig.
Skal vi nu til det igen?
Er vi havnet her igen?
Nej. Jeg har det fint.
Undskyld, jeg ikke hentede dig.
Mor skulle ordne noget.
Jeg legede med Rick.
- Spillede I fodbold? - Baseball.
Skal vi se, hvor højt vi kan bygge? Brug de her.
- Må jeg bede om en pose? - Ja da.
- Hvor meget skylder jeg? - Jeg skriver det på jeres regning.
Hej. Godt, du kom forbi. Min bil brød sammen.
Jeg er ikke ekspert, men jeg kan da tage et kig.
Vil du? Det er sket før.
Jeg har vist nogle tændrør her, men ved ikke, hvordan de ser ud.
Jeg ved ikke meget om den slags ...
Hvad laver du?
Hvad er det, du vil?
- Jeg beder dig! - Se ikke på mig. Kig væk!
Dræb mig ikke! Jeg beder dig!
Hvad er det, du vil?!
Hej.
- Hvordan går det? - Helt fint. De leger så godt sammen.
- Jeg lovede at gå i biffen med dem. - Fint. Hvad skal I se?
"Tornerose".
Sådan nogle dage har jeg også.
Hej.
- Hej, makker. Hvordan har din dag været? - Fint. Jeg var hjemme hos Stewart.
- Hvor dejligt. Hyggede I jer? - Ja.
Hvad er der?
Jeg har altid sagt, at min familie ikke var med i krigen.
At vi boede i Bukarest.
Det passer ikke.
Jeg var fange i en tysk lejr i to år.
Hvad taler du om? Hvorfor var du i fangelejr?
Det var ikke kun min morfar, der var roma. Sigøjner.
Det var min mor også. Og min far. Det var vi alle sammen.
Jeg fortalte det ikke, fordi ...
Hvorfor ikke?
Da Rumænien gik med i krigen, udleverede de os til nazisterne.
Da nazisterne var ved at tabe, og russerne kom, faldt alt fra hinanden.
Fanger, vagter, alle flygtede.
Jeg var i en lille gruppe, mest kvinder, på vej vestpå hjem til Rumænien.
Vi troede, vi havde klaret den.
Vi lå og sov, da nogle tyske SS-soldater fandt os.
De var fulde. De skød nogle af os. De ...
De gjorde forfærdelige ting mod kvinderne. Værre, end du kan forestille dig.
Hvorfor har du aldrig fortalt det?
Jeg prøvede at bearbejde det alene, så du aldrig behøvede at vide det.
Lewis ...
Han ligger i bagagerummet. I vores bil.
Vent nu lidt ...
Hvad taler du om? Hvad? Hvem?
Hvad fanden har du gjort? Hvad skal vi gøre ved ham?
Vi må dræbe ham. Ingen så mig tage ham.
Nej. Vi dræber ikke nogen. Vi går til politiet ...
- Nej, vi kan ikke gå til politiet. - Så må vi lade ham gå.
Det går ikke! Jeg kidnappede ham og forsøgte at dræbe ham!
- Tror du mig ikke? - Du har aldrig sagt noget om det før.
Du fortalte mig nogle helt andre ting. Vi har tacklet mange problemer.
Psykiater, mareridt, at sove i bilen.
- På grund af ham. - Programmet er slut.
Mor, programmet er slut.
Gå ud og børst tænder. Mor kommer om lidt.
Patrick!
Vi må få ham ind. Han vågner snart.
Godt, men kun for én nat.
Her.
Vand ...
Værsgo.
Kan du ikke huske mig?
Hvad hedder du?
Thomas. Thomas Steinmann.
- Du skjuler den tyske accent godt. - Jeg er ikke tysker. Jeg er schweizer.
Karl.
- Nogen kaldte dig Karl. - Jeg hedder Thomas Steinmann.
Jeg er lige flyttet hertil. Jeg arbejder på raffinaderiet.
Jeg har en kone, Rachel, og to børn.
Jeg ved ikke, hvem du forveksler mig med. Men lad mig nu bare gå.
Jeg siger intet. Slaget i hovedet forvirrede mig. Jeg kan ikke genkende dig.
- Lad mig gå. Jeg må hjem til familien. - Du får dem aldrig at se igen!
Ser han ud ligesom dengang?
Nej, eller jo. Jeg glemmer aldrig de øjne.
- Vi må være sikre. - Jeg er sikker!
Jeg må også være sikker.
Hvor sandsynligt er det, at ham, der overfaldt dig for 15 år siden -
- på den anden side af Jorden, flytter ind her?
Ja. Ja, netop. Lige præcis.
Maja ... vent!
Maja ...!
Hvor vover du at se mig i øjnene og benægte, hvem du er?
- Jeg er ikke ... - Jeg vil aldrig glemme dit ansigt, Karl.
Jeg husker din fløjten. Du vækkede os og slog mig.
Din hånd lugtede af alkohol. Dit blik, da du tog kvælertag på mig.
Min søster ...
Min søster, Miriah, kan du huske hende?
Dine nazistvenner slæbte hende væk.
Jeg må minde dig om nogen. Min måde at tale på, mit udseende ...
Jeg var ikke med i krigen, jeg var i Schweiz og arbejdede på et kontor.
- Klap i! - Jeg kan bevise det!
Giv mig chancen for at bevise det! Det bliver mellem os ...
Din kujon!
Hvad nu, hvis det lykkes ham at komme fri?
Så kunne han dræbe os.
Han er bundet fast.
Havde du en søster?
Jeg vil ikke tale om det nu.
Jeg skal på toilettet.
Jeg var civilist under hele krigen. Jeg boede i Zürich.
Jeg mødte min kone der. Vi emigrerede i 1946.
Hjælp!
Fandens også.
- Godt, jeg går ud. - Nej, jeg gør det.
Hørte du det?
Jeg tror, det kom derovrefra.
- Hørte du det også? - Det vækkede os.
Bør vi ringe til nogen?
Nej. Lad os vente og se i morgen.
- Okay. Godnat. - Godnat, Jim.
Jeg ser lige til Patrick.
Slap af.
Den er gået af led.
- Jeg sætter den på plads. - Nej.
- Jo. Tag en dyb indånding. - Nej, nej ...
Jeg har børn.
Jeg har to små børn. Min familie kan ikke klare sig uden mig.
Hvad har jeg ...
Jeg er ikke ham!
Jeg kan bevise det, hvis I bare lytter til mig.
Mor, vil du skære mine pølser ud?
- Godmorgen. - Godmorgen, Lewis.
Jeg tager ind på klinikken og tjekker de nye arbejderes oplysninger.
- Nej. Jeg vil ikke være alene. - Jeg må sige, at jeg er væk i dag.
Hvis fyren er en af de nye, ligger hans journal måske på kontoret.
- Ikke sandt? - Jo.
Ja.
Hej. Todd. Jeg beklager. Du må ind til Albert i dag.
PATIENTNAVN: THOMAS STEINMANN FØDELAND: SCHWEIZ
Det der ligner en god historie ...
Nej, det er ikke noget. Jeg slog bare hovedet.
Kan du huske, da Maja havde søvnproblemer? Du henviste mig til nogen.
Psykiateren. Fra ... Netop.
Nussbaum. Jeg kan ikke få fat i ham.
Han er gået på pension.
- Er alt i orden? - Ja, hun har bare mareridt igen.
Jeg kan da finde ham. Er der noget, jeg kan gøre?
Det her er vanvid. Jeg er far, jeg har ...
- Hold nu op! - Ikke flere løgne!
Hvorfor gør du det her?
Det tog mig mange år at lægge den nat bag mig.
At holde op med at se dit ansigt i mine drømme.
Jeg prøvede at glemme dig, men du kom hertil!
- Jeg hedder Thomas Steinmann. - Klap i!
Jeg ved, hvem du er. Og du ved, hvem jeg er.
Zigeuner Fotze ...
- Zigeuner Fotze. - Sådan ville jeg aldrig sige.
Zigeuner Fotze. Sig det.
Sig det!
Nej.
Zigeuner Fotze. Sig det!
- Zigeuner Fotze. - Højere. Højere!
- Zigeuner Fotze. - Råb det, som du gjorde dengang.
- Råb det! Zigeuner Fotze! Zigeuner Fotze!
Nemlig. Jeg er sigøjnerfissen.
Det har jeg aldrig sagt. Jeg har aldrig mødt dig før.
Hvad hedder du?
Jeg hedder Maja.
Du hedder Karl.
Og min søster hed Miriah.
Jeg vil have, at du fortæller mig, hvad der skete den nat.
Alt det, du kan huske.
Jeg har mareridt om det.
- Men jeg kan kun se fragmenter. - I så fald, hvordan kan du ...
Hold mund!
Jeg husker ...
Jeg husker, at jeg blev slået.
Jeg husker, at jeg så soldater slæbe min søster væk.
Jeg husker dig.
Jeg husker dig oven på mig og inde i mig.
Men ...
Jeg ved ikke, om jeg ...
Flygtede jeg?
Efterlod jeg hende der?
Det kører oppe i mit hoved, men jeg kan ikke få hold på det.
Hvorfor blev min søster skudt og ikke jeg? Hvorfor overlevede jeg?
Du må hjælpe mig med at huske.
Hvis du gør det, slår jeg dig ikke ihjel.
Det er din eneste måde at komme herfra i live.
Kan det være en form for vrangforestilling?
Det kan jeg ikke sige med sikkerhed.
Hun holdt op med at komme efter kun få sessioner.
Hvorfor fortalte hun pludselig det her?
Vi skændtes, og så sagde hun det bare.
Hør her ... hun taler om noget, der skete for 15 år siden. Nej, mere.
Kan hun være sikker på detaljerne? Hvordan kan hun være sikker på detaljer?
Det er svært.
Traumatiserede ofre husker af og til alt ned til mindste detalje.
Andre afspiller det skete i hovedet så mange gange, at det bliver uskarpt.
Mindet om et minde.
Ofte bliver kampen for at huske det skete og samle brikkerne centralt i ofrets liv.
I sådanne tilfælde kan man aldrig vide.
Hvorfor drager du omsorg for ham?
Lewis, jeg har oplysninger, der kan hjælpe, men jeg vil kun sige det til dig.
- Har du givet ham vores navne? - Det spiller ingen rolle.
Lewis, jeg må tale med dig. Du sagde, du ville kende sandheden.
Vent! ... Sig det. Nu!
Nej. Det er om min familie. Hun vil bruge det imod dem.
Du ved, det er sandt. Jeg vil kun sige det til dig.
- Torterer du ham, når jeg ikke er her?! - Kalder du det der tortur?
Ja, det gør jeg. Jeg så hans journal. Han er født i Schweiz!
- Han har skiftet identitet. - Hvor ved du det fra?
Du tvivler altid på mig!
Og du viser ham det. Han tilstår ikke, hvis du er på hans side.
- Jeg bad dig om ikke at røre ham! - Jeg ventede på dig.
Vi gør tingene sammen! Sammen!
Bliv her.
- Hvad har du gjort ved min kone? - Ingenting.
Jeg har aldrig mødt hende før. Aldrig. Jeg var i Zürich under hele krigen.
Arbejdede i transportministeriet. Bygning C i ministeriet. Tjek det.
Hvor gik du i skole?
- På ... Alfred Biel på Linden. - Og gymnasiet?
- I nærheden. Sport und Wissenschaft. - Sig nogle klassekammeraters navne.
Jeg husker ikke ...
- Stefan, Jan, Robbie ... - Husker du ikke dine klassekammerater?
Jeg gik med Carolyn Beale, Jack Holland, Ben Rubins. Jeg kan nævne flere.
Stefan hed Fröhlich til efternavn. Spiller det nogen?
- Betjent Brouwer. Jim. - Hej, Maja.
- Har du tid et øjeblik? - Ja da.
Det handler om det i går nat. Jeg har politianmeldt det.
- Kan vi tale om det indenfor? - Ja da.
- Hvem var din leder på kontoret? - Michel ... Michael Neigel.
- Hvor får jeg fat i Michael Neigel? - I Zürich, velsagtens.
- Slå navnet op. - Michael Neigel ...
Michael Neigel ...
- Ansat i transportministeriet. - Bygning C.
Hvis jeg sender ham et billede, kan han så bekræfte, hvem du er?
Det vil jeg tro. Men det er 15 år siden! Dræber du mig, hvis han har glemt det?
Giv mig noget konkret, ellers går jeg!
Han kom ikke hjem i går og er ikke mødt på arbejde. Vi mistænker en forbrydelse.
Han hedder Thomas Steinmann. Rachel her er hans kone. De er lige flyttet til byen.
Jim White sagde, at I hørte et mystisk råb om hjælp i nat.
- Det var snarere tidligt om morgenen. - Ja, ved fem-tiden.
Ja, deromkring. Jeg hørte det som et kraftigt "Hjælp!"
Men dybere: "Hjælp!"
Ja. Det kom vist fra lidt nede ad vejen.
Jeg var inde i soveværelset og løb ud. Indefra var det svært at høre ...
... andet end hvorfra, det kom.
Hun husker kun små glimt. Hun er vanvittig!
Tal aldrig sådan om min kone igen!
Du havde noget at fortælle mig, så sig det. Sig det!
- Er Lewis hjemme? - Nej, han er på arbejde.
Jeg har noget til dig. Hids dig nu bare ned.
Jeg kan forsikre dig om, at jeg ikke kan gå til politiet.
Da jeg kom til USA, havde jeg visum.
Jeg blev statsborger, da jeg giftede mig med Rachel.
Men hun var stadig gift med sin første mand fra Colorado dengang.
Vi sagde ikke noget til nogen og blev gift i Virginia.
Vi brød loven. Ellers kunne jeg ikke blive i USA.
Jeg giver dig en klemme på mig. Jeg kan ikke gå til politiet.
Vi forfalskede statslige papirer og løj under ed for en embedsmand.
Min kone ville ryge i fængsel, og jeg ville blive udvist. Vores liv ødelagt.
Det er din garanti for, at jeg ikke går til politiet. Forstår du?
- Hvorfor leder I ikke her i gaden? - Det sker, når efterforskningen indledes.
Godt. Jeg har noget. Han sagde ...
Lewis! Jeg troede, du var ude.
Også jeg. Hvad laver du herhjemme?
Jeg ...
Jeg gjorde rent i kælderen.
Jeg talte med Maja om råbene i nat. Alle er lidt ...
Ja, hun fortalte mig godt om det.
Jeg må have sovet.
Det her er Rachel Steinmann. Hendes mand er forsvundet.
Rart at møde dig.
Goddag.
- Hvad fanden er der sket med dig? - Åh, det er ...
Nå. Det er vist det hele for i dag.
- Lewis. - Ed. Jim.
Katie vil gerne tale med dig på klinikken. Kan det blive i morgen?
Ja, bed hende kigge ind.
Tak.
Farvel.
Vi bliver taget.
- Det er altså hende. - Ja.
Hun må vide noget.
- Han kan ikke have skjult det så længe. - Det gjorde du da.
Undskyld.
- Hvad gav han dig? - Hvad?
Hvad var det, han ville fortælle kun til dig?
Han fortalte om en kontorist i Zürich.
- Han sagde, det var om hans familie. - Det var det, han sagde.
- Rachel? - Hej.
Hej, jeg hedder Maja. Du var hjemme hos mig.
Nå ja, selvfølgelig. Hvordan går det?
Jeg ville bare hilse på og høre, om du mangler noget.
Du er ny her, og din mand er udlænding ligesom mig.
Tak for omtanken. Hvordan vidste du, han var udlænding?
Betjent Brouwer sagde det. Han er ... tysker, ikke?
Schweizer.
- Det her er Patrick. - Hej, Patrick. Jeg hedder Rachel.
Det her er Annabel. Kom og hils på Patrick.
- Hej, Anna. - Hej.
- Kan du lide hunde? - Lad du Patrick hilse på Matt.
Vil du gerne hilse på hunden? Gå bare.
Han er sød. Han bider ikke.
Så ... er der intet nyt?
- Hvor kommer du fra, Maja? - Rumænien.
Jeg mødte min mand, Lewis, efter krigen i Europa, og vi flyttede hertil.
Ligesom os.
- Kom nu! - Undskyld mig.
Halløjsa. Kom her. Alt er i orden.
Kom her. Alt er i orden, min ven. Sådan.
- Det her er Tommy. Sig hej! - Hej, Tommy!
Ja, sådan. Hej! Hej.
Jeg arbejdede med kommunikation som civil volontør.
Det var en del af Marshallplanen efter krigen.
Det var sådan, jeg mødte ham. For mig var det et eventyr.
- Jeg ville bare væk derfra. - Sådan siger Thomas også altid.
Nogle gange tror jeg, at det var derfor, han ville gifte sig så hurtigt.
- Giftede I jer hurtigt? - Meget.
- Han ville bare gerne ud af Europa. - Hvorfor det?
Han havde udstået krigen, så han havde vel fået nok.
Var han med i krigen? Jeg troede, Schweiz var neutralt.
Volden påvirkede alle nok i Europa. Han var kontorist i Zürich.
Det mindst heltemodige, man kan forestille sig.
Vil I blive til middag? Jeg tror, børnene ville synes om det.
Hent bolden!
- Hunden skulle jo hente den. - Vi må hellere tage hjem.
Jeg besøgte hans kone i dag. Rachel.
Var det klogt?
Det møgsvin. Han tror, han bare kan lægge fortiden bag sig.
Begynde et nyt liv og have en god familie.
Ved du, hvad det værste ved det her er?
Første gang, jeg så ham, var mit instinkt at flytte.
At flygte.
For vi flyttede meget, da jeg var barn.
Rumænerne kørte os fra det ene sted til det andet.
Den mand dukker pludselig op, og så føler jeg, at jeg skal flytte igen.
Hvorfor har du ikke sagt noget? Hvorfor skjulte du din baggrund for mig?
At være roma ...
- er meget svært.
Vi tilhørte den gruppe romaer, som er håndværkere.
Metal, træ, smykker.
Min søster og jeg overlevede i lejren, fordi vi var gode til det.
Du har aldrig fortalt om hende.
Miriah.
Hun var ... tre år yngre.
Hun var mit et og alt.
Jeg havde mange søskende, men hun var mit livs lys.
Det var mig og hende, der sad i lejren sammen.
Vi overlevede hele krigen sammen.
Og så ...
- var det kun ... de sidste dage ...
Lewis ...
Ligner jeg hende?
Ser jeg anderledes ud nu?
- Ja. - Ja.
Og nej.
Du er anderledes, men ...
Det er alligevel du. Jeg må bare vænne mig til den her nye person.
Og din fortid.
Pludselig er din fortid her også.
Det tog mig to timer til at forstå, hvordan den fungerer.
Jeg kan ikke sove. Jeg er for urolig.
- Din mand kan måske udskrive noget. - Jeg kan give dig sovepiller.
Jeg har masser derhjemme. Jeg har samme problem.
Siden krigen ...
Det har Thomas også.
I skulle mødes. Han vil være glad for at kende en europæer her i byen.
Vi ligner hinanden.
Vi giftede os begge med amerikanere og kom væk derfra hurtigst muligt.
Når man gifter sig, siger de: "Til døden jer skiller" -
- men man kan ikke forestille sig, hvad det betyder. "Til døden os skiller."
Han er ikke død. Det ved jeg.
Hvor er den smuk.
Se indersiden.
- Er du jøde? - Ja.
Jeg ved ikke, hvordan det lykkedes ham at få den lavet i Europa dengang.
- Gav han dig den, mens I var der? - Ja.
Den er meget smuk.
Hvad? Hvad har du gjort?
Giftede du dig med en jøde og tog til USA?
- Hvad? - Hvor fik du den ring fra?
Hvordan vidste du det?
- Stjal du også din egen ring i en lejr? - Hold dig fra min familie, skøre kælling!
Nej! Nej, nej ...
Er det her også en ring, du stjal i en lejr, dit nazisvin?!
- Hold dig fra min familie! - Lad mig se din ring.
Rør mig ikke! Rør mig ikke!
- Lad os se, om du også stjal den. - Det gjorde jeg ikke, jeg sværger!
- Hvad hedder du til efternavn, Karl? - Jeg hedder Thomas Steinmann!
Ikke flere løgne! Sidste chance!
- Jeg vil hjem til min familie! - Jeg vil have min søster tilbage!
Din skøre, sadistiske møgso!
Maja? Maja?
- Maja! - Hvem er dernede?
- Lewis? - Vil du sove hos Albert? Godt.
Vent her, jeg henter din pyjamas.
Lewis!
Hvad er det, mor?
Det er bare ... rød maling. Mor har det fint.
- Lad os ... - Hej.
Gå ind på værelset og bliv der! Du må ikke komme ud.
Lewis, se! Kan du se det? Forstår du, hvad det betyder?
Se hans ring. En davidsstjerne. Ligesom hans kones, men han er ikke jøde.
- Han stjal den, som alle andre nazister. - Nej, jeg gjorde det for min kones skyld.
- Lewis! Hører du efter? - Det var for min kones skyld.
- Hvad laver du? Hør nu på mig! - Nu er det nok!
- Din kujon! Hold op med at hjælpe ham! - Nu er det nok!
Jeg ved præcis, hvordan det er.
Jeg ved præcis, hvordan det føles at holde på en hemmelighed så længe.
Frygten for at afsløre den.
Karl.
Den har altid været en del af mig. Jeg ville så gerne afsløre den.
Altid.
Jeg ved, du også har det sådan.
Jeg ved det. Jeg kan se det.
Giv mig det, jeg vil have, Karl.
Gør det for din families skyld.
For Annabel og Tommy.
Hvis du gør det, lader jeg dig gå.
Det er din eneste udvej.
Du tror mig da, ikke?
Du ved, det er din eneste udvej.
Ja.
Hvis du dør her, hvem skal så passe på dine børn?
Ville du gøre det mod dem?
Ja. Jeg slår dig ihjel.
Hvordan har Patrick det?
Han har det fint.
Han er en stærk knægt.
Alberts niece er der, så det er fint.
Jeg var bange for, at du ikke ville komme tilbage.
Vi må få det afsluttet.
Hør her ...
Jeg har fået bekræftet fra Schweiz, at han var der.
Han var der.
Og ...
Jeg har talt med dr. Nussbaum. Og han sagde -
- at i sager som den her bliver folk let forvirrede. Det er naturligt.
Du vil bare have, at det her skal forsvinde.
Thomas fortalte, at hans ægteskab er ugyldigt.
Da de mødtes i Europa, var hun gift med en mand i Colorado.
- Hvornår sagde han det? - Da jeg var alene med ham.
- Det sagde du intet om. - Han gav mig en klemme på ham.
Vi kan løslade ham. Han går ikke til politiet.
Vi kan slippe ud af det her igen.
Vores liv kan blive normalt igen.
Mit liv bliver aldrig normalt.
Kan vi ikke komme videre?
Lægge det bag os.
Selv hvis det er ham.
Kan du ikke tilgive ... for vores skyld?
Jeg beder dig. For vores skyld.
Hvad er det, du vil have?
- Jeg vil have, at han tilstår. - Hvorfor det?
Hvis du alligevel er så sikker på, det er ham. Hvorfor?
Jeg har brug for, at du hører det.
- Jeg behøver ikke høre det. - Jo.
Tænk, hvis det her afsluttes, mens du stadig ikke er sikker.
Du vil altid tro, at jeg er skør, og at jeg angreb en uskyldig mand.
Måske ikke i dag eller i morgen, men hvis det her forbliver uløst ...
- vil du ikke kunne leve med det.
Jeg kender dig, Lewis.
Hej, skat.
Er alt i orden? Hvad er der galt?
Hvad er der?
Jeg vil have far hjem.
Far kommer hjem om nogle dage.
Ved du, hvad han sagde? At du og Tommy får en meget speciel gave.
Gå nu hen og leg med Patrick.
Rachel, det du gjorde ... udenfor, lige før ...
Sådan gør jeg med Patrick hele tiden. Lige siden han blev født.
Jeg lyver for ham.
Jeg lyver, når han spørger, hvad der skete med min familie under krigen.
Jeg lyver endda om, hvem jeg er.
Jeg ... jeg føler, at jeg beskytter ham, men ...
Han spørger så meget, og jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Det gør Annabel også. Jeg ved heller ikke, hvad jeg skal sige.
Hvorfor ikke?
Thomas taler ikke om sin familie.
- Hvorfor ikke? - Det ved jeg ikke.
Jeg har indset de sidste par dage, at det er meget, jeg ikke ved om Thomas.
Jeg udfylder blanketter hos politiet ...
Jeg har ingen, jeg kan ringe til og fortælle, at han er forsvundet.
Hans familie i Europa ...
Jeg kan ikke engang spørge, om han har gjort noget lignende før -
- eller bare snakke med dem.
Han kan ikke lide, at jeg spørger til hans familie.
Hans fortid, mareridtene ... han eksploderer bare.
Jeg fatter ikke, hvorfor han har mareridt, han var jo ikke med i krigen.
Af og til ser jeg på ham ...
Jeg taler aldrig om det her ...
... så vær sød ikke at fortælle nogen det, jeg siger nu.
Jeg var nødt til at lyve for Rachel for at beskytte hende og børnene.
Mange tyskere løj om deres nationalitet efter krigen.
Ellers havde jeg ikke kunnet emigrere hertil.
Jeg var i hæren.
- Men jeg mødte dig aldrig. - Hold op!
Din kone har sagt rigeligt. Hvis du bliver ved med at lyve, dør du her.
Hvis du taler sandt, kan du komme hjem. Du kan spise morgenmad med børnene.
Jeg vil nødig dræbe dig, men du må holde op med at lyve for mig.
Vi lå og sov i den gamle, tomme bygning.
Min søster blev slæbt væk. To mænd holdt mig fast.
Nogen hældte alkohol ud over mig. Det sved i øjnene. Jeg kunne ikke se.
Jeg husker, at jeg løb, men jeg ved ikke, om ... jeg efterlod hende der?
Jeg ved, du var der. Du må fortælle mig det.
Hvorfor har du mareridt, Karl? Hvad ser du i de mareridt?
Ser du mit ansigt? Ser du min søster? Ser du mig løbe væk?
Karl, se på mig!
Jeg vil ikke skyde dig, men jeg gør det, hvis du ikke fortæller, hvad du ved.
Jeg slår dig ihjel.
Efterlod jeg hende der? Løb jeg fra hende?
Løb jeg min vej? Gjorde jeg?
Løb jeg min vej? Løb jeg min vej?
- Løb jeg min vej? - Vi skød dem alle.
Vi må have overset dig. Russerne var i nærheden. Vi måtte hurtigt væk.
Rachel og børnene må aldrig få det at vide.
De får intet at vide.
Da jeg så dig første gang, troede jeg, du var død.
Dieter klædte dig af.
Løb jeg min vej?
- Du gik aldrig derfra. - Gjorde jeg ikke?
Nogle af dem gjorde ikke engang modstand.
Det lykkedes mig at fortrænge det længe, men det kom hele tiden tilbage.
Det føltes som at leve i et mareridt.
Amfetaminen ... jeg sov ikke i fem nætter.
Året før gik jeg i gymnasiet.
Jeg forstår ikke, hvordan jeg kunne blive det menneske og gøre sådan noget!
Hvordan kunne jeg gøre sådan noget?
Jeg kan ikke genkende det menneske, jeg var for 15 år siden.
Jeg genkender ham ikke, men jeg ved godt, jeg gjorde det.
Jeg gjorde det ...
Hvad ...?
Hvad har du ...
Hvad har du gjort?
Lewis?
Hør ...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal klare det her.
Jeg kan ikke klare det. Det kan jeg ikke.
Jo, du kan. Det kan du godt.
Det er forbi. Det er overstået.
Vi taler aldrig mere om det. Ikke med nogen.
Lewis ...
Du er et godt menneske.
Du bad mig finde en måde at give slip på. At tilgive.
Det kunne jeg ikke. Det gjorde jeg ikke.
Du sagde, du ikke ville høre, hvad der skete -
- men jeg lyttede ikke til dig.
Og nu er vi her sammen.
Og vi går videre sammen.
Lewis, se på mig. Se på mig.
Du tager på arbejde.
Jeg tager hen til Albert, henter Patrick og kører ham i skole.
Vi kommer videre.