‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- נבואת הרואה: מעשייה מיתולוגית עתיקה‬ ‫על בריאת העולם, מותו ולידתו מחדש -‬
‫- הרואה וולוון מדבר אל אלים ואנשים -‬
‫- ומספר להם שסוף העולם יגיע‬ ‫אם ימשיכו במעשיהם הרעים והלא מוסריים. -‬
‫קדימה.‬
‫אפילו לא ידעתי שיש כאן מנהרה.‬
‫גם אני לא.‬
‫היא בטח מגיעה עד המפעל.‬ ‫הם הסתירו באמצעותה את הפסולת הכימית שלהם.‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫הייתי מוכרחה להודיע לתעשיות יוטול.‬ ‫כל חלק ההר הזה שייך להם.‬
‫מגנה הודיע למורה שלו, והוא יצר איתנו קשר.‬
‫שמעתי שהיית כאן אתמול, מגנה.‬
‫אז אתה שברת את המנעול?‬
‫תגיד לי.‬
‫מה ראית כאן?‬
‫אלפיים חביות, אולי 3,000.‬
‫איזולדה לקחה מכאן דגימת מים.‬
‫הייתה בה פסולת כימית.‬
‫עופרת, קדמיום וכספית.‬
‫החביות שלכם דולפות...‬
‫אל מי השתייה של כולם.‬
‫זה עניין רציני.‬
‫- סכנה -‬
‫אני מקווה שעכשיו באמת סיימנו איתך‬
‫ועם ההתנהגות המבישה שלך.‬
‫עוד תתחרט על זה. ברור לך?‬
‫- פרק 6: כן, אנחנו אוהבים את הארץ הזאת -‬
‫מגנה התבקש לארוז את חפציו‬ ‫ולעזוב את בית הספר.‬
‫ובאתי ליידע אתכם שהוא כנראה‬
‫לא יחזור עד סוף השנה,‬
‫כלומר הוא לא ייגש‬ ‫למבחן באנתרופולוגיה חברתית.‬
‫יש קשר להאשמות שלו נגד תעשיות יוטול?‬
‫אני לא מתכוונת לדון בזה עכשיו‬ ‫ואני גם לא יכולה.‬
‫כולכם יודעים שאני באופן אישי‬ ‫רוצה רק בטובתו של מגנה.‬
‫מגנה חולה?‬
‫זה מה שמנסים לבדוק.‬
‫הוא נשלח להערכה פסיכיאטרית.‬
‫אבל אני רוצה שתדעו‬ ‫שקבוצת מורים בראשות אריק‬
‫פנו אליי עם הצהרה חתומה‬
‫ולפיה לא בטוח להשאיר את מגנה בבית הספר.‬
‫לא כל עוד ההערכה מתבצעת.‬
‫בתור המנהלת אין לי בררה אלא להסכים.‬
‫גרי, אין לי בררה.‬
‫אני לא זוכר. מתי שהוא בשנות ה-60'.‬
‫צריך לסגור את כל הפינות האלה.‬
‫פיור!‬
‫ברור?‬
‫זה היה חוקי באותו זמן.‬
‫איפה היא?‬
‫איפה מה?‬
‫תראה!‬
‫כמה פעמים צריך להגיד לך‬ ‫לא להתקרב לבני אנוש?‬
‫זיינת אותה בבית שלנו,‬
‫אז אני שואל אותך.‬
‫היא גנבה את התמונה הזו של המשפחה שלנו?‬ ‫לקחה לעצמה מזכרת הביתה?‬
‫לא, לעזאזל! היא לא ראתה דבר.‬
‫אי אפשר להיות כאן ולא לראות דבר.‬
‫אתה מבין לאיזה סיכון חשפת אותנו?‬
‫הרגשות שלך עלולים להביא לסוף המשפחה.‬
‫אתה מסכן הכול.‬
‫היי, חמוד.‬
‫היי.‬
‫במה אתה צופה?‬
‫מה שלומנו?‬
‫מלבד העובדה ש"אנחנו" סולקנו היום‬
‫ו"אנחנו" נאלצים ללכת לפסיכולוג,‬
‫נראה לי שמעולה. תודה על ששאלת.‬
‫מגנה! צריך לדבר על זה, לא?‬
‫לכי על זה.‬
‫נשמע שכולם במצב רוח טוב.‬ ‫-טוב, אנחנו לא במצב רוח רע.‬
‫מגנה רק צריך להבין‬ ‫שהוא צריך ללכת לפסיכיאטר.‬
‫יש סיכוי שתישלח למאסר,‬ ‫אבל נתמודד גם עם זה.‬
‫אולי ניאלץ לעבור, אבל זה בסדר.‬ ‫-שכחי מזה.‬
‫גם הפסיכולוג לא יאמין לי.‬
‫אין מצב שאני עובר שוב.‬
‫תעשה מה שאני אומרת,‬ ‫עד גיל 18 אתה באחריותי.‬
‫מעולם לא קיבלת אחריות על שום דבר.‬
‫אולי כדאי שתנסי להיות אימא טובה.‬
‫ועוד משהו...‬
‫נגמר החלב.‬
‫אל תניחו לחשכה לטרוף אתכם.‬
‫האור בדרך.‬
‫על מה את מדברת? אני לא מבינה מילה.‬
‫את יושבת לך בקופה,‬ ‫סורקת דברים וממלמלת שטויות.‬
‫אי אפשר להבין אותך. אני חיה בעולם האמיתי.‬
‫מאיפה את?‬
‫בבקשה, 629 קרונות ו-50 אורה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫יופי, אחי. היא שוב מדוכאת.‬
‫אל תבהה בי.‬
‫לך.‬
‫סיבכת את עצמך במין פנטזיה.‬
‫מגנה רק צריך להבין‬ ‫שהוא צריך ללכת לפסיכיאטר.‬
‫אתה בסדר, ילד חדש.‬
‫אל תצפה שיעזרו לך.‬
‫לא המשפחה שלך‬ ‫וגם לא החברה שלך לסירוגין גרי.‬
‫נראה לי שאתה חושב שמה שחווית היה אמיתי.‬
‫- בחינות בסוציולוגיה‬ ‫ובאנתרופולוגיה חברתית, שקט בבקשה! -‬
‫כן, לדעתי צריך ללכת...‬ ‫-כן.‬
‫שמתם לב שאנחנו מתחילים להיראות‬ ‫כמו פרסומת לבגדים?‬
‫יש מקום אפילו לך, אימו.‬
‫אז במובנים רבים אפשר להסיק‬
‫שאדה היא דוגמה מובהקת לעיירה מצליחה‬
‫במערכת הרווחה של נורווגיה.‬
‫כי בסופו של דבר, מי האחראי?‬
‫אנחנו, כולנו.‬
‫אני חושב שהבנת היטב את הנושא שלך, גרי.‬
‫אתה רוצה להוסיף משהו?‬
‫לא.‬
‫כמעט מתחשק לי לעבור לאדה.‬
‫בסדר גמור. כעת נבצע הערכה...‬
‫כן, תודה.‬
‫הכול היה אירוני, אני מקווה שהבנתם.‬
‫מה?‬ ‫-כולם יודעים שאדה בכלל לא ככה.‬
‫יש זיהום, קרח נמס,‬ ‫אנשים שוכבים חולים בבית,‬
‫אבל איש לא מדבר על זה.‬
‫גרי, אולי כדאי ש...‬ ‫-לא כדאי לי שום דבר.‬
‫אדה ממש כמו המון עיירות נורווגיות אחרות.‬ ‫אנחנו תלויים לחלוטין במפעל אחד מחורבן.‬
‫ומי מימן את המרכז העירוני החדש,‬ ‫את הסורק החדש בבית החולים‬
‫ואת אולמות הספורט החדשים שבונים שם?‬
‫אנחנו ממש חיים בקוריאה הצפונית.‬
‫אתם יודעים מי ינאם ב-17 במאי?‬
‫איך הלך? קיבלת שש?‬
‫נכשלתי.‬
‫מה?‬ ‫-למה?‬
‫כי אמרתי שהעבודה כולה אירונית.‬
‫לא סתם כתבת עבודה גרועה?‬
‫איזולדה צדקה, כולנו יודעים את זה.‬ ‫פשוט אף פעם לא מדברים על זה.‬
‫אנחנו יודעים טוב מאוד על כל הזבל במים‬
‫ושמדי פעם בפעם הוא מסריח.‬
‫היי.‬
‫אני לא מוכנה להקשיב, את לא גרטה תונברג.‬
‫את סתם תלמידת תיכון בעיירה קטנטנה‬
‫שנכשלה בבחינה שלה.‬
‫אז מה מגנה ראה בקרחון?‬
‫אשליות.‬
‫קדימה, נלך.‬
‫היי. זה מגנה, הבן של טוריד.‬
‫רק רציתי לומר‬ ‫שאימא שלי לא תגיע לעבודה היום.‬
‫היא הולכת איתי לרופא.‬
‫זה חשוב למשפחה שלנו.‬
‫היי, מגנה. טוב שבאתם בכל זאת.‬
‫טוב, התבקשנו לבצע הערכה פסיכיאטרית.‬
‫אידה סטורליאן.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-היי.‬
‫טוריד.‬ ‫-אידה. נעים מאוד.‬
‫טוב, אולי ניקח את מגנה למשרד?‬
‫כן, כמובן. בוא איתי, מגנה.‬
‫אני מבינה שזה לא פשוט,‬
‫אבל אני מבטיחה שנדאג לבן שלך.‬
‫תודה.‬
‫אולי גם עיסוי ראש?‬
‫סליחה, רק רגע.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫אני צריכה עוד בקבוק של קרם הפלא שנתת לי.‬
‫כן. נכון שהוא נהדר?‬ ‫-מעולה.‬
‫כן.‬
‫הצטערתי לשמוע על גרי ועל הבחינה.‬
‫לדעתי זה קשור למגנה. הם מבלים הרבה יחד.‬
‫ועכשיו יש לו עניינים‬
‫עם המשטרה ועם פסיכיאטרים...‬ ‫-כן.‬
‫לדעתי הכי טוב שאנחנו המבוגרים נשגיח היטב‬
‫על מה שהצעירים החמודים עושים.‬
‫את באה?‬
‫לוריץ.‬
‫אתה כאן.‬
‫סליחה אם...‬ ‫-לא.‬
‫מגנה השתגע קצת אז...‬
‫אנחנו בסך הכול מנסים לעזור לו ככל האפשר.‬
‫כן.‬
‫אני זזה.‬ ‫-כן.‬
‫הכנות לקראת 17 במאי.‬
‫דרך אגב, נאום התלמיד...‬
‫נראה לך שאוכל לשאת אותו השנה?‬
‫אשקול זאת.‬
‫לא. נשים רצות יחד!‬
‫תודה, ביורג.‬
‫טוב. נמשיך?‬ ‫-כן.‬
‫רק לקצר, כן?‬
‫האמת... נראה לי שמתחשק לי להיות בלונדיני.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, נצטרך כמה כימיקלים.‬
‫קדימה.‬
‫כתבתי את הנאום.‬ ‫השתמשתי בקטעים מהנאום של סקסה ב-1974.‬
‫אף אחד לא זוכר אותו.‬
‫כשאנו חוגגים בנורווגיה את 17 במאי,‬
‫אנחנו לא מצדיעים רק למדינה שלנו.‬
‫יותר מכול אלה הצעירים...‬
‫אני צריך לענות.‬
‫ויליאם.‬
‫מתי האונייה של יוטול יוצאת מאדה?‬
‫תדחה את היציאה ב-24 שעות.‬
‫יש לי משהו שצריך להיות בה.‬
‫אלפיים חמש מאות חביות פלדה.‬
‫אתה לא רוצה לדעת.‬
‫יוהאן ביצע עסקה עם סיירה לאון.‬
‫ויליאם, לא מעניין אותי. תדאג לזה.‬
‫יופי.‬
‫נותרו יומיים עד 17 במאי.‬
‫אנחנו עדיין מחפשים את אוטובוס השמיניסטים‬ ‫המטורף ביותר במחוז המערבי.‬
‫שלחו לנו תמונות‬
‫ואולי תזכו בארוחת ערב‬ ‫לכל המשפחה באדה גריל.‬
‫אל תשתי את המים האלה.‬
‫אגב, דיברתי עם ביה"ס.‬ ‫תוכלי לגשת לבחינה מחדש.‬
‫התקשרת לחברה שלך ראן?‬
‫היי.‬ ‫-היי. אני מפריע?‬
‫לא, תיכנס.‬
‫איזה יופי.‬
‫אני בדיוק יוצאת לריצה.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-הבאתי משהו לאבא שלך.‬
‫לאבא שלי?‬
‫אני רוצה לעזור.‬
‫אבא?‬ ‫-כן?‬
‫פיור כאן.‬
‫טוב.‬
‫אני חושב שלא קיבלת יחס הוגן.‬
‫מה זה?‬
‫צדק.‬
‫אותו סכום שהיית מקבל מהביטוח.‬
‫מאתיים חמישים אלף.‬
‫אתה לא יכול לתת לאבא שלי‬ ‫מאתיים חמישים אלף קרונות סתם ככה.‬
‫למה לא? אתם צריכים כסף.‬
‫אולי, ובכל זאת אתה לא יכול‬
‫לתת סתם ככה רבע מיליון.‬ ‫-גרי.‬
‫זה ממש נחמד מצדך.‬
‫אתה בטח מרגיש שזה המעשה הנכון.‬
‫אבל איני יכול לקחת את זה.‬
‫טוב, ניסע.‬
‫ניסע?‬
‫אני לא מבין איך אפשר להיות גאה כל כך.‬
‫אם אין לך עקרונות, אתה שום דבר.‬
‫לא.‬
‫ועם זאת אתם שבריריים כל כך.‬
‫מזדקנים, נעשים חולים ומתים.‬
‫"אתם"?‬
‫זה קורה לכולנו.‬
‫כן. כמובן.‬
‫מעולם לא פגשתי מישהו כמוך. אתה כל כך...‬
‫מושלם, אבל באופן ממש מוזר.‬
‫כל המשפחה שלך ככה. סקסה לדוגמה תמיד...‬
‫לא, די.‬
‫רדי מזה.‬
‫כשרק שנינו לבד...‬
‫הכול בסדר.‬
‫- אדה, 1967 -‬
‫סליחה.‬
‫כל המשפחה שלי...‬
‫גם הם...‬
‫היו מושלמים.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫אני לא רוצה להיות מושלם,‬ ‫אני רוצה להיות בן אדם טוב.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫תוכלי ללמד אותי?‬
‫-בית החולים אדה -‬
‫למגנה ולי היו כמה‬ ‫שיחות נחמדות בימים האחרונים.‬
‫אני מודה לך על הכנות, מגנה.‬
‫תודה על שאפשרת לי להיכנס לעולם שלך.‬
‫עם זאת, מגנה מאמין שסוף העולם קרב‬
‫ושזה תפקידו להציל אותנו מאבדון.‬
‫מה זה אומר?‬
‫אנו מזהים במגנה את כל הקריטריונים‬
‫לסכיזופרניה פרנואידית.‬
‫הכי חשוב כרגע שמגנה יקבל טיפול‬
‫כדי שלא יהווה סכנה לאחרים או לעצמו.‬
‫הוצאתי מרשמים לזיפרסידון ולריספרידון‬
‫כדי שנוכל להתחיל בטיפול מיד.‬
‫התרופות האלה יגרמו למגנה להיות רגוע יותר,‬
‫אלים פחות ואולי אדיש יותר.‬
‫אולי תרגיש קצת שונה,‬
‫אבל הטיפול הזה הכרחי בעבורך כרגע.‬
‫אבחנה ותרופות.‬
‫התחלה לפחות.‬
‫נדבר אחר כך?‬
‫מגנה!‬
‫רק תדע שצדקת.‬
‫היו 2,500 חביות בקרחון.‬
‫הן יישלחו מכאן הלילה.‬
‫אני יודע שכבר אי אפשר לתקן הכול.‬
‫רק רציתי שתדע.‬
‫נחמד שאתם נעשים חברים.‬
‫אולי תיקח כדור אחד עכשיו?‬
‫עדיף להתחיל כבר.‬
‫לא.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫אני אהיה עצמי.‬
‫לא, מגנה...‬
‫ביצעת עבירה נגד המשפחה שלך.‬
‫שיקרת בנוגע לתמונה.‬
‫היא יודעת יותר מדי.‬
‫כן, אבא.‬
‫הגיע הזמן שתוכיח את נאמנותך. הרוג אותה.‬
‫יום החוקה של נורווגיה הגיע‬
‫וברחבי המדינה חוגגים בפאר רב.‬
‫אבל מעבר למעטה החיצוני יש אנשים מיוסרים.‬ ‫חם כל כך בתלבושות האלה‬
‫עד שאפילו אלוף הסאונה הפיני‬ ‫היה מתייאש ואומר,‬
‫"לך תזדיין, לעזאזל!"‬
‫היי, יום חוקה שמח.‬
‫מגנה. היי.‬
‫אמיץ מאוד מצדך להגיע היום,‬
‫אחרי כל מה שעבר עליך.‬
‫שלום. יום חוקה שמח.‬ ‫-היי. יום חוקה שמח!‬
‫יום חוקה שמח, מגנה.‬
‫תקשיב, אולי שמעת על המסמך שחתמתי עליו.‬
‫רק רציתי...‬ ‫-זה בסדר, אריק.‬
‫טוב.‬
‫אנשים יקרים.‬
‫יום חוקה שמח.‬
‫אם לא תעשה זאת, אעשה זאת במקומך.‬
‫בדרך כלל פלגסטד היא זו‬
‫שמשמשת מנחה ב-17 במאי.‬
‫אבל כידוע לרובכם‬ ‫היא נאלצה לעזוב את תפקידה,‬
‫לכן תצטרכו להסתפק בי השנה.‬
‫זה יום שמח,‬
‫ואנחנו עומדים לחגוג.‬
‫ולכן אני מתכבד לומר לכולכם, ברוכים הבאים‬
‫למופע המסורתי של 17 במאי.‬
‫החביות האלה היו כאן הבוקר כשהגענו.‬
‫אנחנו לא יודעים מי שם אותן כאן,‬
‫אבל הן מתאימות בדיוק לתיאור של מגנה סאייר.‬
‫- סכנה -‬
‫- תעשיות יוטול -‬
‫אני לא יודע דבר על זה.‬
‫וידאר, אלה החביות שלך.‬
‫מדובר באחסון לא חוקי של פסולת כימית.‬
‫נפתח בחקירה ואני מצפה ממך לשיתוף פעולה.‬
‫בואי נירגע קצת.‬
‫נדבר על זה עם ראש העיר.‬
‫אולי כך התנהלת עם זו שקדמה לי בתפקיד,‬
‫אבל המצב השתנה.‬
‫אני מתכבד להזמין לבמה את סקסה יוטול‬
‫שתשיר איתנו את ההמנון הלאומי.‬
‫"כן, אנחנו אוהבים את הארץ הזאת‬
‫אשר עולה‬
‫חרושת תלמים, חשופה על פני המים‬
‫אלפי בתים בה‬
‫נאהב, נאהבה ונהרהר‬
‫על אבינו ועל אמנו‬
‫ועל אותו ליל סאגה‬
‫המרווה את אדמתנו בחלום‬
‫ועל אותו ליל סאגה המרווה‬
‫מרווה את אדמתנו בחלום"‬
‫לאן הולכים?‬ ‫-אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫שם.‬
‫אחרייך.‬ ‫-טוב.‬
‫כעת אני מתכבד להזמין‬
‫את מנהלת בית הספר.‬
‫קבלו במחיאות כפיים‬ ‫את האחת והיחידה, ראן יוטול.‬
‫אנשים יקרים.‬
‫יום חוקה שמח, 17 במאי.‬
‫כן, אנחנו אוהבים את הארץ הזאת, לא כן?‬
‫תגיד לי לאן הולכים, זה נעשה מוזר.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫יש המון מה לאהוב.‬
‫הצעירים.‬
‫שלא יהיה ספק, אני אוהבת את הצעירים מאוד.‬
‫אני אוהבת גם את הדמוקרטיה הנורווגית‬ ‫הישנה והטובה שלנו.‬
‫פיור, תגיד לי כבר.‬
‫כי אומנם לאנשים אין השפעה על דבר,‬
‫אבל לפחות הם חושבים שיש להם.‬
‫פיור?‬
‫והארץ עצמה.‬
‫הטבע הטהור והיפה, מושא גאוותה של נורווגיה.‬
‫הקרח נמס, האקלים משתולל.‬
‫אני מצטער.‬
‫מדברים על זיהום, אבל למי אכפת?‬
‫זו הסיבה שנורווגיה‬ ‫היא מהמדינות העשירות בעולם.‬
‫ואם יש כאן במקרה בוגדים‬ ‫שמאמינים בשמירה על הסביבה‬
‫ולא מוצאים סיבה לאהוב את נורווגיה...‬
‫חשבו על ההרים, חבריי,‬
‫ושאלו את עצמכם...‬
‫פיור, מה נסגר?‬ ‫-אין לי בררה.‬
‫...מי לדעתכם יטבעו אחרונים‬
‫לאחר שכל הקרח יימס?‬
‫אנחנו, אלה שבפסגת העולם.‬
‫מגנה!‬
‫די!‬
‫הוא שוב עצמו.‬
‫תור!‬
‫הוא יהרוג אותנו.‬
‫השמש משחירה.‬
‫הארץ שוקעת בים.‬
‫תברחו!‬
‫הכוכבים הבהירים יוצאים בשמים.‬
‫האש זועמת על הלהבות.‬
‫טעיתי.‬
‫אתה לא האל תור.‬
‫אתה לא האויב המושבע של הענקים.‬
‫אתה סתם ילד.‬
‫ילד קטן ומפוחד.‬
‫בדיוק כמו אביך.‬
‫בדיוק כמו שאיזולדה‬ ‫הייתה סתם ילדה קטנה ומפוחדת.‬
‫כעת אקח את לבך, ילד קטן.‬
‫רבים מאמינים שראגנארוק היה הסוף.‬
‫הם טועים.‬
‫כאן הכול מתחיל.‬