PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Vědmina věštba
Mytologický příběh o stvoření světa,
jeho zkáze a znovuzrození.
Vědma praví bohům a lidem,
že svět zanikne, pokud budou dál jednat hanebně.
Pojďte.
Nevěděl jsem, že je tady tunel.
Já taky ne.
Určitě vede až k továrně.
Používali ho k ukládání chemického odpadu.
Co tady dělá?
Musela jsem informovat koncern Jutul. Tato část hory jim patří.
Magne o tom řekl svému učiteli a ten se na nás obrátil.
Prý jsi tu včera v noci byl, Magne.
Takže to ty jsi zlomil zámek?
Odpověz.
Cos tu viděl?
Dva nebo tři tisíce barelů.
Isoldin poslední vzorek vody byl odsud.
Obsahoval chemický odpad.
Olovo, kadmium a rtuť.
Látky z vašich barelů unikají
do naší pitné vody.
To je závažné obvinění.
NEBEZPEČÍ
Doufám, že jsme teď skoncovali s tebou
a s tvým nehorázným chováním.
Toho budeš litovat. Rozumíš?
6. DÍL ANO, MILUJEME TUHLE ZEMI
Magne byl požádán, aby se sbalil a odešel ze školy.
Přišla jsem vám oznámit,
že se letos do školy už nejspíš nevrátí.
Takže nebude skládat zkoušku.
Má to něco společného s tím, že obviňoval koncern Jutul?
O tom se nemohu a nehodlám bavit.
Všichni víte, že osobně přeji Magnemu jen to nejlepší.
Je Magne nemocný?
To se snažíme zjistit.
Musí se podrobit psychiatrickému vyšetření.
Měli byste vědět, že skupina učitelů vedená Erikem
za mnou přišla s prohlášením, že pro Magneho není bezpečné,
aby na škole zůstal, než dokončí jeho vyšetření.
Jako ředitelka jsem musela souhlasit.
Gry, nemám na vybranou.
Nepamatuju se. Někdy v 60. letech.
Musíme to po sobě uklidit.
Fjore!
Rozumíš?
V té době to nebylo nelegální.
Kde je?
Co jako?
Podívej se sem!
Kolikrát mám opakovat, že se nemáš stýkat s lidmi?
Šoustals ji v našem domě,
takže se tě ptám.
Ukradla tuhle rodinnou fotografii?
Má ji jako suvenýr?
Ne, zatraceně! Nic neviděla.
Nemůžeš sem přijít a ničeho si nevšimnout.
Víš, jak jsi nás ohrozil?
Tvé city můžou zničit celou naši rodinu.
Dáváš všechno v sázku.
Ahoj!
Ahoj.
Na co se díváš?
Jak se máme?
Až na to, že „nás“ vyloučili ze školy a musíme k psychiatrovi,
vede se nám skvěle. Dík za optání.
Magne! Musíme si o tom promluvit.
Tak spusť.
- Máte skvělou náladu. - Není nejhorší.
Magne musí pochopit, že potřebuje psychiatra.
Hrozí mu taky nápravný ústav, ale to nějak vyřešíme.
Možná se budeme muset stěhovat, ale to nic.
Zapomeň na to. Psychiatr mi taky neuvěří.
Já se stěhovat nebudu.
Uděláte, co vám řeknu. Do vašich 18 jsem za vás zodpovědná.
Tys nebyla zodpovědná nikdy za nic.
Třeba by ses měla soustředit na to, abys byla dobrá máma.
A ještě něco. Došlo mléko.
Nenechte se pohltit temnotou.
Světlo je na cestě.
Co to kecáte? Nerozumím vám ani slovo.
Sedíte si za kasou, skenujete zboží a plácáte nesmysly.
Není vám vůbec rozumět. Já žiju ve skutečném světě.
Odkud jste?
629 korun a 50 øre.
Dobrý?
Prima, brácho. Zas má depku.
Nečum na mě.
Jdi pryč.
Zapletl ses do bludných představ.
Musíš pochopit, že potřebuješ psychiatra.
Líbíš se mi, nováčku.
Nečekej, že ti někdo pomůže. Ani rodina, ani ta tvoje rádoby přítelkyně Gry.
Nejspíš se ti zdá, že cos zažil, bylo skutečné.
PROBÍHAJÍ ZKOUŠKY TICHO! ZKOUŠÍ SE
Měli bychom jít...
Jo.
Nevypadáme čím dál víc jako reklama na Benetton?
Je tu místo i pro tebe, emouši.
Takže můžeme dojít k závěru,
že Edda je učebnicový příklad úspěšného města
v rámci norského sociálního státu.
Protože kdo tu rozhoduje?
My všichni společně.
Myslím, že jsi své téma zvládla výborně, Gry.
Chcete něco dodat?
Ne. Mám chuť se sem přestěhovat.
Výborně. Nyní vyhodnotíme...
Děkuji.
To byla ironie. Snad vám to došlo.
- Cože? - Každý ví,
že Edda taková vůbec není.
Máme tu znečištění, led taje, lidi jsou doma nemocní,
ale nemluví se o tom.
Gry, měla bys...
Víte co? Nic nemusím.
Edda je jako spousta norských měst. Jsme závislí na jedné mizerné fabrice.
Kdo zaplatil nové občanské centrum, nový skener v nemocnici
a nová sportoviště, která se tu staví?
Pane Nygaarde, je to jako Severní Korea.
Víte, kdo bude mít 17. května projev?
Jak to šlo? Dostalas jedničku?
Propadla jsem.
- Cože? - Jak to?
Řekla jsem, že jsem to myslela ironicky.
Nenapsalas jen špatný esej?
Isolde měla pravdu a všichni to víme.
Jen o tom nemluvíme.
Dobře víme o tom svinstvu ve vodě
a že občas divně smrdí.
Tak hele.
Tohle nebudu poslouchat. Nejsi Greta Thunbergová.
Jsi obyčejná studentka ze střední školy v malém městečku,
která propadla u zkoušky.
Tak co Magne viděl nahoře na ledovci?
Přeludy.
Pojď.
Haló, tady Magne. Turidin syn.
Volám, protože máma dnes nemůže do práce.
Doprovází mě k doktorovi.
Je to důležité pro naši rodinu.
Ahoj, Magne. Jsem ráda, že jsi konečně přišel.
Požádali nás o psychiatrické hodnocení.
Ida Storlienová.
- Těší mě. - Dobrý den.
- Turid. - Ida. Těší mě.
Zavedeš Magneho do mé pracovny?
Ovšem. Pojď se mnou, Magne.
Chápu, že je to složitá situace,
ale slibuji, že se o vašeho syna postaráme.
Děkuji vám.
Masáž hlavy?
Omluv mě na chvíli.
- Ahoj! - Ahoj.
Potřebuju tu zázračnou vodičku, cos mi dala posledně.
- Nebyla skvělá? - Úžasná.
Ano.
Je mi líto, jak Gry dopadla u zkoušky.
Asi to nějak souvisí s Magnem.
Tráví spolu hodně času.
A teď když se o něj zajímá policie a psychiatři...
No jo.
Myslím, že my dospělí bychom měli dohlédnout na to,
co ti mladí vlastně dělají.
Tak co bude?
Lauritsi!
Ty jsi tady?
- Omlouvám se, jestli... - Ale ne.
Magne trochu magoří, takže...
Jen se mu snažíme pomoct.
Ano.
- Už musím jít. - Ano.
Připravit se na 17. květen.
Mimochodem, myslíte, že projev za studenty
bych letos mohl pronést já?
Zvážím to.
Ale ne. Power Woman poběží za tebe!
Díky, Bjørg.
- Tak jdeme na to. - Fajn.
Přistřihnout?
Vlastně bych chtěl odbarvit na blond.
No dobře.
Neobejde se to bez chemie.
Jen do toho!
Napsala jsem tu řeč. Použila jsem něco ze Saxiny řeči v roce 1974.
Nikdo si ji nepamatuje.
„Když my Norové slavíme 17. květen,
neoslavujeme jen naši zemi.
Především oslavujeme mládež...“
Musím to vzít.
Williame.
Kdy naše obchodní loď odplouvá z Eddy?
Odlož to o 24 hodin.
Něco na ni musím naložit.
2 500 ocelových barelů.
To nechtěj vědět.
Johan se dohodl se Sierrou Leone.
Williame, to mě nezajímá. Zařiď to.
Dobře.
Do 17. května zbývají pouze dva dny.
Stále hledáme nejbláznivější školní autobus
na západě, tak nezapomínejte posílat fotky.
Možná právě vy vyhrajete večeři v restauraci Gril Edda.
Tu vodu bys neměla pít.
Mluvila jsem se školou.
Nechají tě zopakovat zkoušku.
Zavolalas své kámošce Ran?
- Ahoj. - Dobrý den. Ruším?
Ne, pojď dál.
To je milé.
Jdu se proběhnout.
- Co chceš? - Mám něco pro tvého tátu.
Pro tátu?
Chci mu pomoct.
- Tati? - Ano?
Je tady Fjor.
No dobře.
Myslím, že k vám nebyli fér.
Co je to?
Spravedlnost.
To byste dostal od pojišťovny.
250 000 korun.
Nemůžeš jen tak dát mému tátovi 250 000.
Proč ne? Potřebujete peníze.
Možná, ale stejně nemůžeš
- jen tak dát čtvrt milionu. - Gry.
To je od tebe velmi laskavé.
Určitě máš pocit, že je to správné.
Ale nemohu to přijmout.
Tak se projedeme.
Projedeme se?
Nechápu tu jeho hrdost.
Když si za ničím nestojíš, nic nejsi.
Ne.
A přitom jste tak slabí.
Zestárnete, onemocníte a umřete.
„Vy“?
Čeká nás to všechny.
Ano, ovšem.
Nikdy jsem nepoznala někoho jako ty. Jsi tak...
dokonalý, ale divně.
Celá vaše rodina je taková. Třeba Saxa, vždycky...
Ne. Přestaň.
Zapomeň na to.
Když jsme jen my dva,
všechno je fajn.
Promiň.
Celá moje rodina...
Všichni... byli...
Taky byli dokonalí?
Jako ty?
Já nechci být dokonalý. Chci být dobrý člověk.
Jako ty.
Můžeš mě to naučit?
NEMOCNICE EDDA
Ano, za posledních pár dnů jsme si s Magnem hezky popovídali.
Děkuji ti za upřímnost, Magne.
Za to, žes mě pustil do svého světa.
Magne však věří, že světu hrozí zánik
a že je jeho úkolem, aby nás před zkázou zachránil.
Co to znamená?
Magne splňuje všechna kritéria pro diagnózu paranoidní schizofrenie.
Nyní se Magne hlavně musí léčit,
aby neohrožoval sebe a ostatní.
Předepsala jsem mu ziprasidon a risperidon.
S léčením můžete začít hned.
S těmito léky se Magne zklidní,
bude méně násilnický a možná trochu pasivnější.
Můžeš mít pocit, že jsi trochu jiný,
ale teď je to pro tebe nezbytná léčba.
Diagnóza a léky.
To je aspoň začátek.
Zavoláme si?
Magne!
Jen chci říct, žes měl pravdu.
V ledovci bylo 2 500 barelů.
Dnes večer je odvážejí.
Vím, že je pozdě, abych vše napravil.
Jen jsem chtěl, abys to věděl.
To je pěkné, že jste se spřátelili.
Vezmeš si teď jeden prášek?
Můžeme začít hned.
Ne.
Nebudu je brát.
Budu sám sebou.
Ne, Magne...
Provinil ses proti své rodině.
Lhal jsi o té fotce.
Ta holka ví moc.
Ano, otče.
Musíš prokázat svou věrnost. Zab ji.
Všem přeji krásný Den norské ústavy.
Tento den oslavíme po celé zemi.
Snad nebude lidem v kroji moc horko,
protože předpověď na dnešek hlásí 27 stupňů.
Myslím, že i finský přeborník v saunování by to okomentoval slovy:
„Jděte s tím do prdele!“
Šťastný Den ústavy.
Ahoj, Magne.
Máš odvahu, žes dnes přišel,
po všem, číms prošel.
- Přeju šťastný Den ústavy. - Ahoj. Šťastný svátek.
Šťastný svátek, Magne.
Asi jsi slyšel o tom dokumentu, který jsem podepsal.
- Jen jsem chtěl... - To nic, Eriku.
Tak dobře.
Milí shromáždění,
přeji vám šťastný Den ústavy.
Jestli to neuděláš ty, udělám to já.
V předchozích letech
slavnost uváděla paní Flagstadová,
ale jak většina z vás ví, musela odejít ze svého místa.
Letos se budete muset spokojit se mnou.
Dnes je radostný den
a oslavíme ho.
Je mi velkou ctí přivítat vás všechny
na tradiční oslavě 17. května!
Ty barely tu byly, když jsme ráno přišli.
Nevíme, kdo je sem dal,
ale odpovídají popisu Magneho Seiera.
NEBEZPEČÍ
Nic o tom nevím.
Vidare, jsou to vaše barely.
Jde o nezákonné skladování chemického odpadu.
Zahájíme policejní vyšetřování. Očekávám vaši spolupráci.
Já očekávám, že zachováte klid.
Promluvíme si o tom se starostou.
Tak to možná chodilo za mého předchůdce,
ale teď je to jinak.
Nyní je mi ctí pozvat na pódium Saxu Jutulovou,
aby s námi zazpívala státní hymnu.
Milujeme tuto zemi,
jež se tyčí.
Drsná, větrem ošlehaná nad mořem
s tisíci domovy.
Milujeme, s láskou vzpomínáme
otců a matek svých.
A ságu noci, z níž se snáší
sny na naši zem.
A ságu noci, z níž se snáší
sny na naši zem.
Kam jdeme?
Něco ti ukážu. Je to tamhle.
- Až po tobě. - Dobře.
Nyní je mi ctí uvítat
ředitelku naší školy.
Prosím o potlesk pro Ran Jutulovou!
Drazí shromáždění,
vše nejlepší ke Dni ústavy.
Milujeme tuto zemi, nebo snad ne?
Musíš mi říct, kam jdeme. Začíná to být divné.
Musíš mi věřit.
Je tu mnoho co milovat.
Mládí.
Nesmí být pochyb o tom, jak velmi osobně miluji mládí.
Také miluji naši skvělou, starou norskou demokracii.
Fjore, vážně, řekni mi to.
Lidé sice nemohou do ničeho mluvit,
ale je pěkné, že si to aspoň myslí.
Fjore?
A země samotná.
Čistá, krásná příroda, jíž se Norsko pyšní.
Led taje. Počasí se zbláznilo.
Odpusť mi.
Mluví se sice o znečištění, ale co na tom?
Díky tomu Norsko patří k nejbohatším zemím světa.
A kdyby se tu vyskytli nějací ekozrádci národa,
kteří nevidí zvláštní důvod, proč Norsko milovat...
pomyslete na hory, přátelé,
a položte si otázku...
- Fjore, co se děje? - Musím to udělat.
...kdo se asi utopí jako poslední,
až všechen led roztaje?
My, kdo žijeme na střeše světa.
Ne!
Magne!
Magne, přestaň!
Je zase sám sebou.
Thóre!
Zabije nás.
Slunce se zatmí.
Země se do moře propadá.
Utíkejte!
Jasné hvězdy na nebi zhasínají.
Oheň zuří proti plamenům.
Mýlil jsem se.
Ty nejsi bůh Thór.
Odvěký úhlavní nepřítel obrů.
Jsi jen kluk.
Vystrašený malý kluk.
Stejně jako tvůj otec.
Stejně jako Isolde byla jen vystrašená malá holka.
A teď si vezmu tvé srdce, kluku.
Mnozí se domnívají, že Ragnarokem to skončilo.
Mýlí se.
Jím vše teprve začíná.
Překlad titulků: Vít Bezdíček