‎JARNSAXA: AMANTA LUI THOR, ‎URIAȘA CU CARE THOR A AVUT UN FIU.
‎Așa vorbești cu mine?
‎Mă ameninți?
‎Așa vorbești cu mine?
‎- Bună. Deranjez? ‎- Nu.
‎Știi unde e Laurits? Nu s-a întors acasă.
‎Bănuiesc că doarme la Jutulheim. Nu știu.
‎Mă întrebam… Cineva duce mireasa la altar…
‎De vreme ce bunicul e mort, ‎iar Laurits nu prea e de acord cu nunta,
‎mă gândeam… ‎Ai vrea să mă duci tu la altar?
‎Sigur. Da.
‎Ești foarte drăguț. Mulțumesc mult.
‎- Vrei un smoothie? ‎- Da.
‎- Poți să închizi ușa? ‎- Desigur.
‎EPISODUL 2 ‎PÂNĂ CÂND MOARTEA NE VA DESPĂRȚI
‎- Poftim. ‎- Mulțumesc.
‎Ca de obicei. Din partea casei, firește.
‎- Mulțumesc. ‎- De ce nu plătește?
‎Cei din familia Jutul ne sunt prieteni.
‎Cred că familia Jutul vrea să plătească.
‎Nu-i așa? Fjor?
‎- Nu. ‎- Da. Sigur.
‎Nu.
‎E în regulă.
‎Nu.
‎Doar atât am.
‎- Nu pot să… ‎- Nu. Ia-i.
‎Consideră-i bacșiș.
‎Meriți.
‎Fjor.
‎Data viitoare poți folosi parcarea.
‎Ca toată lumea.
‎Și poți să-ți plătești mâncarea.
‎Bine?
‎Bine.
‎O zi bună, Fjor!
‎Da…
‎Da.
‎Ce este?
‎Da.
‎Bine, ia asta!
‎Nu ești singurul căruia îi e foame.
‎Dar mami și-a golit cardul.
‎Scuze, micuțule!
‎Hei!
‎Mami se duce să găsească mâncare.
‎Pe mai târziu!
‎Dacă ne uităm la orașul modern,
‎oamenii de știință spun ‎că spațiile deschise…
‎Bună ziua.
‎Voiam doar să vă spun că, în curând, ‎o să primiți notele finale.
‎Serverul școlii n-a mers ‎din cauza penei de curent,
‎dar, în curând, o să primiți un e-mail.
‎Sper ca notele să ajungă direct în spam.
‎De dragul vostru, așa ar fi ideal.
‎Notele au atins un nou record negativ.
‎Ar trebui să stați mai mult la teme ‎decât la Grillen.
‎Unde rămăseserăm?
‎- Bună, Magne! ‎- Bună!
‎- Nu a fost în regulă. ‎- Ce vrei să spui?
‎Poate crezi ‎că le poți vorbi oamenilor cum vrei.
‎Ți-ai umilit elevii ‎în fața colegilor de clasă.
‎S-au dus vremurile ‎în care puteai face asta.
‎O aruncare…
‎Și ești…
‎Ai dreptate. Nu trebuia s-o fac. ‎A fost o greșeală. Bine?
‎A fost doar o greșeală?
‎A fost doar o greșeală ‎otrăvirea apei potabile?
‎Ce s-a întâmplat cu Isolde ‎a fost doar o greșeală?
‎Sau cu Marit?
‎Ce vrei să fac?
‎Ce trebuie.
‎O să-ți ceri scuze.
‎Nu mie.
‎Salut! Mă bucur să te văd.
‎- N-ai mai trecut de luni bune. ‎- Nu.
‎Nu.
‎Ce mai face Morten?
‎Morten?
‎Nu știu. Nu mai suntem împreună.
‎- Ce faci cu aia? ‎- E mâncare.
‎Un proiect privind risipa de mâncare.
‎Sau…
‎Sunt mulți oameni care n-au mare lucru.
‎Pentru ei, ăsta e un ospăț.
‎Da…
‎- Așa crezi? ‎- Da, doar…
‎Asta, de exemplu… Nu e prea proaspătă.
‎- Nu. ‎- Dar…
‎Astea.
‎Nu-i nimic în neregulă cu ele.
‎- Nu. ‎- Adică…
‎Absolut de acord. ‎N-ar trebui să fie aruncate.
‎Data viitoare nu trebuie să intri.
‎Poți să iei gunoiul oricând vrei.
‎- Bine. ‎- Nu, n-am vrut să sune așa.
‎Gunoiul trebuie să rămână afară,
‎dar tu poți să intri oricând.
‎Da?
‎Pa!
‎Pa.
‎- E totul în regulă? ‎- Da.
‎Pot să vin la șapte. Ne pregătim împreună.
‎- Ceilalți vin la nouă sau la zece. ‎- Drăguț.
‎- Poți să-mi cumperi alcool? ‎- Sigur.
‎Ia niște vin sau ceva.
‎„O mică întârziere” ‎era acum vreo două ore.
‎Da, a trebuit să mă mut.
‎Situația actuală e destul de grea.
‎Mănânci aia? Dacă nu, o iau eu.
‎Te rog.
‎Mulțumesc mult.
‎Ada…
‎Voiam să-mi cer scuze ‎pentru ce am spus mai devreme.
‎N-a fost politicos. Am greșit.
‎E în regulă.
‎Ce-a fost asta?
‎De ce mi se pare ‎că are o legătură cu tine?
‎N-am nicio legătură cu asta.
‎- Sigur? ‎- Da.
‎Bună, Magne!
‎Signy.
‎- Nu erai în schimb de experiență? ‎- Ba da.
‎- Arăți bine. ‎- Mersi.
‎Voiam o schimbare. Înțelegi ce zic.
‎Aveam senzația că nu trăiesc ‎la nivelul potențialului meu.
‎Dacă ne uităm la rezultatele trimestriale,
‎vedem că suntem cu 12-15% sub capacitate.
‎Ai ceva de zis?
‎Nu. Continuă.
‎Te-ai uitat peste raportul trimis de mine?
‎Ar trebui să analizăm ‎capacitatea scăzută la un moment dat.
‎Vidar a spus întotdeauna că ultima coroană ‎are cea mai mare valoare.
‎Scuze pentru deranj. E Marianne, ‎noua asistentă de la contabilitate.
‎O să stea lângă mine.
‎- Odd Moland. ‎- Marianne Hansen. Mă bucur.
‎- Bună. ‎- Bună. Marianne Hansen.
‎- Abia aștept să lucrăm împreună. ‎- De ce?
‎Am auzit atâtea ‎despre tine și despre companie.
‎Ce ai auzit?
‎Numai lucruri drăguțe, sunt sigură.
‎Stai puțin!
‎Trebuie să aflăm ce a auzit.
‎Nu?
‎Știi ce producem aici?
‎Da. Metal.
‎- Metal? Nu e foarte precis. ‎- Și…
‎Producem titan.
‎Minunat. Poți să repeți asta. Mersi.
‎Cât de nepregătită poate fi?
‎Cine e?
‎Eu, Turid, mama lui Laurits.
‎- Magne e cu tine? ‎- Nu, sunt doar eu.
‎- Salutare! ‎- Bună.
‎Am…
‎Uite!
‎Uau!
‎Am geanta lui Laurits.
‎A plecat în grabă. Și e foarte vanitos, ‎așa că m-am gândit…
‎E totul acolo.
‎- Cum adică? ‎- Poți să i-o dai?
‎Sau s-o duci în camera lui?
‎Laurits nu are o cameră aici.
‎- Nu? ‎- Nu stă aici.
‎Magne a spus că a venit aici.
‎Magne e aici? Așteaptă în mașină?
‎Vorbesc despre Laurits, mezinul…
‎- Desigur. ‎- Știi unde e?
‎Nu dau de el. A început să-și spună Jutul.
‎Magne se simte jignit, ‎e destul de supărat.
‎Bine.
‎Magne trebuie să se calmeze.
‎Cred că ar fi bine ‎ca băieții să stea departe.
‎Da.
‎Înțeleg.
‎Știi ce?
‎Salută-l pe Magne. Și zi-i lui Laurits ‎că poate să stea aici oricând dorește.
‎- Îi găsesc o cameră drăguță. ‎- Nu dau de el.
‎- Ne bucurăm mult pentru nuntă. ‎- Și eu.
‎Salută-l pe Magne ‎și felicită-l pentru notele bune.
‎- Poftim? ‎- Are rezultate grozave.
‎SUMAR - EVALUARE
‎EVALUARE
‎Orezul nu e bun pentru păsări.
‎66, 67, 68, șaizeci…
‎Cred că o să fie 75. Cred că ajung.
‎Laurits nu era la Jutulheim. ‎Nu-mi răspunde la apeluri.
‎N-ar trebui să mă agit, ‎dar aș vrea să știu unde e.
‎L-am văzut azi la școală. ‎Poate rămâne peste noapte la un prieten.
‎Magne, te rog, vrei să dai de el?
‎Poți să-i spui că Ran mi-a zis ‎că e binevenit acolo.
‎Nu. Nu mă bag în chestia asta.
‎Trebuie să accepți că are două familii.
‎A fost drăguță. Se străduiesc. ‎De exemplu, Ran mi-a spus
‎să te felicit pentru notele excelente.
‎Ce tupeu are!
‎N-ar trebui să aștepți note bune.
‎- Vezi dacă au apărut. ‎- Bine.
‎E uimitor!
‎Ce scrie?
‎E fantastic. Șapte la istorie!
‎Sunt doar note de șapte și opt.
‎Erik, ai fost foarte drăguț ‎că l-ai ajutat!
‎Sunt note excelente. Felicitări!
‎Mersi.
‎Ce zici de note?
‎N-ai mai avut note atât de bune.
‎Sunt ale tale?
‎Probabil e o greșeală. Sau…
‎Poate ai primit notele altcuiva.
‎- Poate. ‎- Alea nu sunt notele tale, Magne.
‎Ar trebui să vorbești cu directoarea.
‎Las-o baltă!
‎Nu vorbesc cu ea.
‎Are legătură cu faza de la cantină?
‎Ce? Cu Ran?
‎Nu.
‎- Ești speriat de ceva, Magne? ‎- Ce vrei să spui?
‎De ce ai un ciocan uriaș în rucsac?
‎Crezi că trebuie să te protejezi?
‎- Nu e mare lucru. ‎- Îmi fac griji, Magne.
‎E în regulă.
‎Porți ciocanul ăla ca pe un bebeluș.
‎- Nu e nimic. ‎- E evident că…
‎Signy! Nu e nimic.
‎Nu e treaba ta.
‎Bine.
‎Nu e treaba mea?
‎Poți să dormi singur la noapte.
‎Vine cu ciocanul la școală. ‎Mă amenință cu el.
‎Și, dintr-odată, îmi dau seama…
‎că totul se poate încheia așa…
‎Înțelegi?
‎N-am mai simțit asta ‎de peste o mie de ani.
‎E clar că simți multe.
‎Și ce e cu țigara electronică?
‎Înțelegi că putem muri?
‎Da. De asta vreau să scap de el.
‎Încuie ușa.
‎O zi grea?
‎M-am trezit la 7.30.
‎Devreme. Vrei să facem schimb?
‎Vrei să înduri și mizeriile lui Magne? ‎Se poartă ca un polițai.
‎Azi m-a amenințat la școală. Oribil!
‎Nu vă mai plângeți de milă.
‎Vă sugerez să-i faceți jocul.
‎Fiți amabili cu Magne ‎și o să lase garda jos.
‎Îi fac jocul. I-am dat note bune.
‎Note absurd de bune, ‎care sper să-l satisfacă.
‎I-am spus lui Turid ‎că Laurits poate să stea aici.
‎Nu cumva să se supere Magne.
‎Super!
‎Așadar…
‎Te gândești să-l seduci pe Magne. Nu?
‎Îl ispitești și-i iei ciocanul?
‎- Da. ‎- Întotdeauna îl are la el.
‎- Întotdeauna îl păzește. ‎- Nu și când doarme.
‎- Mă sacrific pentru echipă. ‎- Înțeleg.
‎Ți-a picat cu tronc.
‎Doar mie mi se pare un plan slab?
‎Da, știu. ‎Dar e cel mai bun pe care îl avem.
‎Planul tău cu Laurits și șarpele ‎nu funcționează prea bine.
‎Nu?
‎Așa. Una pentru tine…
‎Și mai avem una pentru mine.
‎Una pentru tine.
‎Și una pentru mine.
‎Unde te duci?
‎Aici trăiești?
‎Nu pot să stau cu Magne, așa că…
‎Și n-am fost binevenit nici în casa ta.
‎- Ce faci? ‎- Mănânc.
‎Mănânci? Îi dai unt de arahide și pâine?
‎Atât am găsit.
‎Bine. Sunt aici. ‎Vreau să văd cât e de mare. Arată-mi!
‎N-o să apară așa.
‎E timid. Trebuie să aibă încredere…
‎Înțelegi că nu e animal de companie, nu?
‎E Șarpele Midgardului. ‎Ar trebui să atace și să ucidă oameni.
‎Trebuie să-l dresezi.
‎Să-l dresez? Cu oameni?
‎- Ești nebun? ‎- Ăsta e scopul.
‎Și știi cine l-a creat?
‎Hei! Iată-te, cu un ciocan!
‎Da.
‎E ceva în neregulă cu Signy? ‎Părea supărată.
‎Suntem bine. Ce vrei?
‎Am găsit vechiul costum al tatei. ‎Bunica l-a păstrat.
‎M-am gândit că-l poți purta la nuntă.
‎Acum porți același număr ca și el.
‎Dar este…
‎- …destul de jerpelit. ‎- Nu tocmai.
‎E la modă să porți haine vintage!
‎- E rupt aici. ‎- Pot să-l cos.
‎Nu putem cumpăra unul nou?
‎Deja avem prea multe cheltuieli.
‎Și nu mai câștig ‎ca atunci când lucram la Jutul Industries.
‎E imoral că nu ai primit banii ‎pe care ți-i datorau.
‎E în regulă. O să fie bine.
‎Ai dreptul la bani, ‎chiar dacă te-au concediat!
‎A fost demult. Pot să-l cos.
‎Ran?
‎M-am uitat la notele lui Magne.
‎- Da. ‎- Nu pricep.
‎Nu i-am dat un șapte. I-am dat patru.
‎Și am vorbit cu Ida. Nu i-a dat opt.
‎- Nu. ‎- Așadar…
‎- A trecut prin multe. ‎- Știu.
‎Și tu l-ai tratat incorect. ‎Merită o șansă.
‎- Dar nu putem să… ‎- Erik.
‎E doar o cifră. Bine?
‎LICEUL EDDA
‎Am de predat.
‎Da, toată lumea.
‎Ați văzut documentarul lui Attenborough ‎despre schimbările climatice
‎și amenințările îngrozitoare ‎la adresa planetei noastre.
‎Să începem să ne concentrăm pe mesajul
‎pe care îl propune realizatorul filmului!
‎Să discutăm în grupuri. ‎Și chiar am format niște grupuri.
‎Saxa…
‎și Magne.
‎Lucrați împreună. Ceilalți,
‎lucrați cu persoana de alături ‎sau amestecați-vă,
‎sau faceți cum vreți.
‎Haideți!
‎Ai adus ciocanul?
‎Încetează. Știu că îl ai.
‎Nu pare o nebunie ‎să știi că ai atâta putere?
‎Da.
‎De ce nu ești speriată, ‎la fel ca restul familiei tale?
‎Cine a zis că nu sunt?
‎Dar poate mi se pare fascinant.
‎Fiindcă te pot omorî?
‎Nu. Pentru că am găsit, în sfârșit, ‎pe cineva pe măsură.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Lucrăm în grupuri.
‎Văd.
‎Bine…
‎Voiam să-mi cer scuze ‎că am plecat așa ieri.
‎Nu am vrut să te supăr.
‎- Nu mă supăr așa de ușor. ‎- Bine.
‎- Poate vorbim mai târziu? ‎- Sigur.
‎Am încercat și asta.
‎Să am relații cu oamenii.
‎Pot fi destul de drăguți, ‎chiar dacă sunt fragili și muritori.
‎Însă ei nu-i poți spune ‎ce simți sau ce gândești.
‎Dar știi asta.
‎Cred că te deranjează.
‎- Nu. ‎- Eu cred că da.
‎Fiindcă n-o să poată niciodată ‎să te cunoască.
‎Îți dai seama cât de nenatural e?
‎Și dacă ne iubim?
‎E minunat.
‎Și e drăguță, o apariție plăcută.
‎E un soi de boemă relaxată.
‎Dar, când ai s-o îngropi, peste 60 de ani, ‎o să fie o bătrână ridată și bolnavă,
‎iar tu o să fii încă tânăr, ‎puternic și chipeș.
‎Atunci, să mă cauți.
‎Ca și mine, o să trăiești veșnic.
‎Nu, n-am citit afurisitul de raport, Greg.
‎Da, dar nu e responsabilitatea mea, nu?
‎Nu, nu e. Așa că… ‎Spune-i să nu mă mai sune întruna.
‎Există documente. Sunt…
‎Nora, poți, te rog…
‎Scuze. M-am gândit să…
‎Să strâng puțin.
‎Pot să te sun înapoi?
‎Să vedem…
‎E o felie de tort întreagă.
‎Cineva n-a avut poftă de tort.
‎Vrei tort?
‎Îți place tortul?
‎Mănânci tortul rămas de la ședințe?
‎Da?
‎Iei felia aia ca s-o mănânci?
‎Ia-o.
‎Mănâncă.
‎Savurează!
‎Trebuie să vorbim despre tonul tău.
‎Marianne e nouă. Dă-i o șansă.
‎- Am întrebat-o dacă îi place tortul. ‎- Nu face asta!
‎Dacă nu vrei ‎să ai de-a face cu sindicatul.
‎Sunt atenți la cum își tratează ‎superiorii masculini angajatele.
‎Are lacrimi în ochi. ‎A zis că ai făcut-o să se simtă grasă.
‎Dacă ai vreo problemă cu ea, spune-mi mie.
‎Și las-o pe Marianne în pace.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Da?
‎Ai o clipă?
‎E un avertisment de concediere?
‎Nu.
‎E ceva personal.
‎Am…
‎o nevoie apărută din senin ‎cu care cred că m-ai putea ajuta.
‎- Serios? ‎- Ca terapeut.
‎Da…
‎Sigur. Ia loc.
‎Așadar…
‎Nu știu de unde să încep.
‎Adevărul e că am probleme ‎cu vreo două chestii
‎cu care sper să mă poți ajuta.
‎Nicio problemă.
‎- Rămâne confidențial, nu? ‎- Da.
‎Bine.
‎Am o frică teribilă de moarte.
‎De când am fost amenințată.
‎Înțeleg.
‎De unul dintre elevii noștri.
‎Același care mi-a ucis soțul.
‎Nu a murit de un atac de cord. ‎Dar nu vreau să implic poliția.
‎Oricum, acum încerc să mă ocup de asta.
‎Îi dau note mai bune, a încetat ‎să ne mai amenințe pe mine și pe ai mei
‎cu arma periculoasă ‎pe care o poartă peste tot.
‎Și mă simt foarte înstrăinată ‎de copiii mei.
‎Poate pentru că nu sunt ai mei. ‎Dar lumea nu poate să afle asta.
‎Nu știu, dar…
‎Da.
‎De unde ai vrea să începem?
‎- Uite cum ne fac toți loc. ‎- Nu și mie.
‎Nu te subestima.
‎Oamenii o să te respecte ‎dacă le arăți cine ești.
‎Nu le pot arăta oamenilor aici cine sunt.
‎Nu se poate.
‎Realitatea mea e diferită de a ta.
‎Familia ta e bogată și puternică. ‎Eu n-am nicio putere.
‎Mama lucrează la băcănie…
‎fiindcă voi ați concediat-o.
‎Ghici ce port la nunta mamei?
‎Costumul tatei. Chit că e ponosit.
‎Așa că…
‎Știu că vă datorăm ceva.
‎Mi s-a părut revoltător ‎că Fjor a concediat-o.
‎Ca să știi.
‎Lasă-mă să te ajut puțin.
‎- Ce e asta? ‎- Cardul companiei.
‎Ca să-ți cumperi un costum drăguț.
‎Pot să-l folosesc?
‎Bună!
‎- Bună. ‎- V-ați făcut tema?
‎Da.
‎- Avem o întâlnire? ‎- Nu știam.
‎- Hai să facem ceva împreună! ‎- Bine.
‎Cumpără-i și ei ceva drăguț. ‎Un cadou adevărat.
‎Distrați-vă!
‎- Ce-a vrut să spună cu asta? ‎- Nu sunt sigur.
‎Dar… Tu știi ce porți sâmbătă?
‎- Încă nu. ‎- Nu?
‎Modificăm lungimea mânecilor și fusta.
‎Vă găsesc o cravată ‎care să meargă cu ținuta doamnei.
‎- Să găsesc o cravată asortată? ‎- Da, te rog.
‎Știu că ți se pare drăguță, ‎dar nu pare tocmai genul meu.
‎Cred că arăți foarte frumos.
‎Două mii e enorm pentru o rochie. ‎Și e doar pentru o ocazie.
‎Putem să găsim una mai ieftină.
‎Sigur am ceva acasă. N-ar fi mai bine?
‎Crezi că nu pot plăti?
‎Nu, dar…
‎Dacă vreau să cheltuiesc mult aici?
‎Ce…
‎Ce cumpăr eu nu e treaba ta. ‎Cum te numești?
‎- William. ‎- William.
‎Când e gata, William?
‎Mâine, după prânz.
‎- Cum doriți să plătiți? ‎- Cu cardul.
‎- Poftim, William. ‎- Mulțumesc.
‎N-a fost frumos, Magne.
‎Scuze, dar nu e cardul dv. ‎E al Saxei Jutul.
‎Saxa?
‎E în regulă.
‎- Ea ți-a dat cardul? ‎- Da.
‎- Deci asta voia să spună. ‎- E în regulă.
‎„E în regulă”?
‎E cardul companiei, ‎deci trebuie să sun ca să confirm.
‎Bine.
‎Nu te supăra. Vrea să ne ajute.
‎I se pare că ne e datoare.
‎Asta e treaba ta, Magne.
‎Nu vreau să-i datorez nimic Saxei.
‎- Ești sigur de asta? ‎- Da, pe card scrie Jutul Industries.
‎Nu cred că e corect.
‎Scrie Saxa Jutul.
‎Bine. O clipă. Fjor?
‎Un vânzător zice că un client ‎vrea să plătească cu cardul Saxei.
‎Poate vorbești tu cu el.
‎Scuze, e Fjor Jutul la telefon.
‎Nu dă de sora lui
‎și nu înțelege de ce aveți cardul ei.
‎- Bună. ‎- Ce i-ai făcut Saxei?
‎Nu i-am făcut nimic. S-a simțit datoare.
‎Fiindcă ați concediat-o pe mama.
‎Dar poate că tu ne ești dator.
‎Cum adică?
‎Tu ai concediat-o, nu?
‎- Și vrei haine drept compensație? ‎- Da.
‎Da.
‎Cred că e cinstit.
‎Cred că așa se cuvine.
‎Dacă asta e o problemă, Fjor, ‎pot să vin până la tine.
‎Nu, e în regulă. ‎Dă-i telefonul vânzătorului.
‎Bine?
‎- Nu vrei cadoul meu? ‎- Nu e de la tine. E de la Saxa.
‎E chiar ciudat. Te porți altfel.
‎Altfel?
‎Nu înțelegi că e din cauză ‎că m-am săturat să fiu slab?
‎Nu pricepi?
‎Tu auzi ce spui?
‎Nu vreau să ne certăm ‎la un magazin de haine.
‎Notele mele nu ți-au plăcut.
‎Nu despre asta a fost vorba.
‎- Notele erau greșite. ‎- Acum nu-ți place nici cadoul.
‎Ce se întâmplă?
‎Signy…
‎Cred că ești geloasă pe mine și pe Saxa.
‎Cine ești?
‎Cine sunt?
‎Trebuie să mă gândesc. Vreau o pauză.
‎Marianne?
‎Cred că-ți datorez scuze.
‎Nu m-am purtat frumos cu tine.
‎Mulțumesc, dar nu-ți face griji. ‎E în regulă.
‎Nu, nu este.
‎Știu că nu ți-a fost ușor.
‎Îmi pare rău.
‎Poate o luăm de la cap?
‎Ești foarte amabil. Mulțumesc.
‎Bine.
‎Pot să te duc acasă?
‎Nu pot să accept asta.
‎Ba sigur că poți.
‎Vino cu mine. O luăm pe traseul pitoresc.
‎Vreau să-ți arăt un loc din fiord.
‎- Foarte drăguț. ‎- Bine.
‎Din partea casei…
‎dacă-i transmiți fratelui tău salutări.
‎Ce drăguț că ai venit!
‎Mai știi când ai apucat cuțitul ‎fiindcă ai crezut că te ucid?
‎Da. Atunci mă temeam de tine.
‎Da, și pe bună dreptate.
‎Erai doar un băiețel nesigur și dislexic.
‎Dar acum, te-ai schimbat.
‎Poți fi cine vrei…
‎dacă te accepți.
‎Și, de data asta, ne respectăm reciproc.
‎Ne înțelegem unul pe celălalt.
‎Știi de ce?
‎Pentru că suntem la fel.
‎Cum ai intrat aici?
‎Sunt regele zeilor.
‎Și ușa nu era încuiată.
‎Bine. Ce vrei?
‎Vreau să știu ce e cu tine.
‎Ai început să te vezi cu uriași?
‎- Ce tot spui? ‎- Ce ai în geantă?
‎Nu. Dă-o naibii!
‎Ascultă-mă!
‎Ai cea mai puternică armă din lume.
‎Și ameninți oamenii ‎de parcă ai avea un briceag ieftin.
‎Tu ai spus că ar trebui să fac asta.
‎- Și acum e greșit? ‎- Nu-l folosești să lupți cu răul.
‎De unde știi? Exact asta fac.
‎Nu. Te bucuri de putere ‎și-l folosești ca să șantajezi.
‎Trebuie să afle cine-i șeful.
‎Ăsta…
‎- Ăsta e glasul ciocanului, nu al tău. ‎- Ciocanul a vorbit…
‎Ciocanul te stăpânește, Magne. ‎Te folosește.
‎Mă ameninți?
‎Îmi vorbești așa în casa mea?
‎Mă ameninți?
‎Magne…
‎Mă ameninți?
‎Unde ești?
‎Ai intrat în casa mea.
‎Acum poți să pleci. ‎Ridică-ți cârja afurisită!
‎Ridic-o!
‎Bine.
‎Au întârziat mult.
‎Am primit un e-mail de la Nora ‎în care scrie că o angajată nouă a murit.
‎Marianne. Lucra în biroul tău.
‎Poliția i-a găsit cadavrul mutilat.
‎Îngrozitor. Doamne!
‎Nu avea o părere bună despre ea, ‎deci poate e mai bine așa.
‎Dacă ești implicat, Fjor…
‎Ce ai făcut?
‎Scuze, pot primi o…
‎Bună!
‎Nu, îmi pare rău.
‎Fă-te că nu m-ai văzut.
‎Magne nu e aici. ‎Trebuia să mă ducă la altar.
‎Nu știu ce să fac. Să merg singură?
‎Pot s-o fac eu.
‎Nu, o conduc eu.
‎Dragii mei.
‎Dragă Turid. Dragă Erik.
‎Ne-am adunat azi aici ‎pentru a sărbători iubirea
‎dintre aceste persoane minunate.
‎Scuze de întârziere, frățioare.
‎Subtitrarea: Anca Tach