NETFLIX-SARJA
Rosa!
Erodious pitää pysäyttää!
Emme tiedä, missä Erodious on, emmekä löydä Planeetantappajaa.
Se pitää voida löytää. -Vaikka voisimmekin, sillä ei ole väliä.
Toit meidät avaruuteen etsimään voimakiviä ja pysäyttämään Planeetantappajan.
Se oli ennen. -Ennen mitä?
Ennen kuin tajusin, ettei sitä voi pysäyttää.
Pystymme siihen! Olemme Tellussankarit, Maan parhaat taistelijat.
Kuvitteellisen Maan parhaat.
Se ei ollut totta.
Mutta melkein voitimme Erodiousin.
Siksi Fantos heitti meidät fantasiamaailmaan.
Mutta meillä oli kivet. Miten voitamme ilman niitä?
Uskomatonta. Haluatteko vain luovuttaa?
Osa meistä tarkoittaa vain sitä, että onneksi kaikki ovat turvassa.
Mutta eivät kaikki ole. Entä planeetat, jotka Erodious tuhoaa?
Emme ehkä päihitä Planeetantappajaa, mutta voimme auttaa muillakin tavoilla.
Kun Erodious tuhosi kahvikeitaan, palasin katsomaan, mitä voisin pelastaa.
Ehkä voisit avata ravintolan täällä. Se voisi toimia turvapaikkana.
Se voi toimia pysyvänä keitaana Erodiousista selviytyneille.
Otin jo pienet pakolaiset huoneesta seitsemän, ja he rakentavat uutta kotia.
Sinäkin voisit. Te kaikki voisitte.
Jäikö vain tämä jäljelle?
Ei voi olla.
REX SANOO: ÄLÄ LUOVUTA
Sankarit keksivät keinon!
Ongelman koosta huolimatta.
Totta. Keksimme, miten Erodious pysäytetään. Jotenkin.
Repimällä typerän Planeetantappajan palasiksi!
Rosa!
Carlos! Ramona!
Rosa, mija. Olet hereillä. -Luojan kiitos.
Mukava nähdä, Rosa!
Onneksi olet elossa!
Ehkä Floreseille pitäisi antaa hetki.
Ei! Me taistelemme!
Niin sitä pitää.
Kuka muu?
Tule, mija. -Ei! Taistellaan! Nyt!
Ei!
Pankaa tavarat kasaan. On aika palata siirtokuntaan.
Kenraali Staunch, entä tehtävä? Presidentti käski...
Hän käski selvittää, mitä suuret tekevät Erodiousin suhteen. Nyt tiedämme.
Kaikella kunnioituksella, emme tiedä.
He pelastivat meidät ja osa heistä on yhä valmiita taistelemaan.
Tarkoitatko lapsia?
Herätys, aliluutnantti. Kuulit kuningatar Xhanin ja muut.
He rakentavat kotinsa tänne kuten mekin. Loppujen pitää vain huolehtia itsestään.
Mainstay, tuletko? -En tule.
Niin kauan kuin vähänkin toivoa on, en luovuta.
En minäkään.
Vinia, Mainstay. Kuulitte käskyn. Lopettakaa.
Älä jää jälkeen meidän takiamme.
Jos en, te kaksi tollot tapatatte itsenne.
Hän ei halunnut avaruusmehua, -karhua tai -lämmitintä.
Hän katsoo avaruuspiirrettyjä.
Kaikkeen ei tarvitse lisätä sanaa "avaruus".
Pidän vain avaruushauskaa.
Nyt on ollut rankkaa. Luulin, että menetimme hänet.
Minäkin. Emme voi enää ottaa riskiä.
Ehkä voimme istuttaa uuden elämän siemenet tänne.
Avata uuden taimitarhan, kasvattaa kukkia. -Avaruuskukkia.
Niin.
Emme voi osallistua Kimin ja Jon suunnitelmiin.
Floresit eivät enää taistele.
En tee enää, mitä käsketään. Olen jo iso tyttö.
Kim!
Varokaa!
Minähän sanoin! Pienin iso ei ole luovuttanut.
Mitä sitten? Miten yksi lapsi, vaikkakin iso ja vaarallinen, voi vaikuttaa?
Samoin kuin me. Me yritämme.
Tule. Tyttöä pitää seurata.
Emme saa häntä kiinni. Hän on jo metrin päässä.
Ettekö voi tehdä tonnikalaleipää?
Nein. Vain säilykkeitä.
Tässä on tonnikalaa.
Ei tuossa lue tonnikala, vaan anud auroriaksi.
Voi pojat.
Se tarkoittaa kalaa!
No niin! -Oletteko nähneet Kimiä?
Nein. -En.
Joo!
Missä hän on?
En tiedä.
Sanoit nähneesi hänet. -Joskus, mutten tiedä, missä hän on nyt.
Voi, Fry.
Kiitti, kaverit. -Varokaa!
Puhuva tonnikala melkein tappoi meidät! -Sen nimi on Tonnikala.
Isot kutsuvat sitä kassiksi.
Vähät siitä. Keskittykää tyttöön.
KUPPI MYÖTÄTUNTOA. TEELUSIKKA LEMPEYTTÄ.
Oletko kunnossa? -Olen.
Se...
Se on vain tavaraa.
On se muutakin. Ne ovat muistoja. Ymmärrän kyllä.
Olet nähnyt minun kotini. Yhden roska on toisen aarre.
Esimerkiksi tämä sulka. Löysin sen, kun tapasin vaimoni.
Hän pelasti minut häijyltä hiirihaukalta.
Tämä tähti oli vanhimman poikani. Hän piti sitä, kun leikimme rosvoa ja poliisia.
Hän oli yleensä rosvo, koska hän varasti sydämeni.
Niin! Ja tämä on onnenkaluni.
Miksi se tuo onnea?
No, kun olin vasta lapsi, me muutimme uudelle maatilalle.
Vihasin sitä paljon.
Halusin vain palata kotiin. Joten eräänä päivänä pakenin.
Ja yhtäkkiä oli yö ja olin eksynyt.
En tiennyt, missä olin tai missä perheeni oli.
En tiennyt, mitä tehdä. -Mitä teit?
Näin valonpilkahduksen vuorella.
Kiipesin katsomaan, mikä se oli.
Tiedätkö, mitä löysin vuoren huipulta?
Tämän hienon kristallijutun.
Minusta se oli hieno.
Otin sen, mutta sitten liukastuin, löin pääni, jalkani murtui ja se tulehtui.
Olin siellä päiviä. Söin matoja.
Mutta ilman tätä, en tiedä, miten olisin selvinnyt.
Jep! Olen käyttänyt sitä siitä asti.
Jos et olisi kiivennyt vuorelle, et...
Miten synkkää onkaan,
pitää aina etsiä valonpilkahdusta, joka näyttää tien.
Ei se näyttänyt... -Katso lapsiamme.
Juuri nyt Jo ja Kim etsivät toivonkipinää jopa pimeimpinä aikoina.
Tosi väsynyt.
Mitä nyt?
Me…
kiipeämme.
Missä he ovat?
Mitä sanoit?
Kim ja Jo! Missä he ovat?
Komentokeskuksessa kai. -Kiitos.
Pidän kimaltavasta kaulakorustasi.
Pitäkää kiinni! -Olemme päässeet näin pitkälle.
Jee!
Hyviä uutisia. Täällä on pakokapseli. -Hienoa!
Huonoa on, että se on rikki. -Kurjaa.
Hyvää on, että Ukkimies voi korjata sen. -Hienoa!
Huonoa on, ettemme kaikki mahdu siihen. -Kurjaa.
Hetkinen.
Entä jos löydämme 14. kiven?
Se oli fantasiamaailman keksintö.
Voisimme teeskennellä, että löysimme sen, ja hämätä Fantosia valekivellä.
Joo! Sitten, kun minä häiritsen häntä valekivellä,
te muut etsitte oikeat kivet.
Sitten sanomme: "Hei, Fantos, muistatko meidät?"
Ja Fantos sanoo: "Voi ei! Arkkiviholliseni!"
Sitten tuhoamme Erodiousin!
Bum!
Ja Fantos olisi surullinen, ja galaksi juhlisi.
"Kiitos, Kosmos-Kim ja Tellussankarit. Jihuu!"
Tai Fantos työntäisi meidät heti takaisin fantasiamaailmaan.
Tai Fantos heittää meidät avaruuteen, josta meitä ei löydetä.
LEPÄÄ RAUHASSA
Jo? -Uusi idea.
Jo? -Keksin kyllä.
Jo? -Ihan pian. Tässä tulee.
Unohda se. Tämä on turhaa. Emme keksi mitään.
Mitä sinä teet?
Tämä on pahempaa kuin huutosi.
Tätä emme päihitä.
Ei!
Rosa? -Meidän on taisteltava!
Ei. Ei taistella, Rosa.
Ilman voimia emme pärjää Erodiousille.
Ilman kiviä melkein kuolimme avaruudessa. -Mutta emme kuolleet.
Älä viitsi.
Muut olivat oikeassa. Se on liian vaarallista.
Olin valmis uhraamaan kaiken fantasiamaailmassa,
mutta en halua uhrata teitä.
Tämä ongelma on liian iso.
Sitten kasvan ja murskaan sen! -Ei, et voi murskata tätä, Rosa.
Et ymmärrä. Olet vain pikkulapsi.
En ole pieni!
Meidän pitää levätä.
Puhutaan aamulla lisää.
En ymmärrä.
Tervehdys, rohkein iso. Ymmärrätkö meitä nyt?
Ymmärrän!
Yritätkö nyökätä meidät kuoliaiksi?
Anteeksi.
Ole kiltti.
Suo anteeksi.
Olemme uhanneet suuria vaaroja, jotta voimme puhua kanssasi.
Keksimme, miten taistella Erodiousia vastaan.
Niinkö? -Tarvitsemme apuasi.
Taisteletko pienellä puolellamme? -Vastaa liikuttamatta päätäsi.
Kyllä.
Niña Cosmica!
Niña Cosmica.
Apua! Rosa! -Rosa!
Rosa on kadonnut! -Mitä?
Mitä tapahtui? -Minne hän meni?
Kapseli ja kolme pikkualusta ovat poissa.
Eikö pakokapseli ollut rikki? -On se.
Tai se oli. -Ei kai Rosa olisi osannut korjata sitä?
Tämä on syytäni.
Minä kieltäydyin taistelusta, ja nyt hän teki jotain epätoivoista.
Emme ehdi syytellä. Hänet pitää löytää. Carlos ja Ramona, makuutilat.
Hamburg ja Fry, keittiö. Me muut tutkimme loput.
Xhan, mistä voimme etsiä tukikohdan ulkopuolelta?
Taivaalta!
En ole pieni!
Ovatko nuo...
Voimakivet!
Mutta miten?
En koskaan luovuttanut.
Eivät pienetkään.
He löysivät Planeetantappajan skannereilla.
Kaivoin kaikki kivet.
Panimme ne pakokapseliin,
eikä tyhmä Fantos edes tiennyt, että kävimme siellä.
Hyvää työtä! Tuo oli uskomatonta!
Kenraali Staunch!
Aliluutnantti Mainstay! Ette totelleet suoraa käskyä -
ja otitte yhteyttä pienimpään isoon.
Se oli Mainstayn idea!
Gropin kiitos teitte niin.
Tottelemattomuutenne ansiosta -
Paikallissankarit voivat voittaa Erodiousin ja galaksi voi selviytyä.
Kiitos, kenraali.
Kiitos, komentaja.
Näetkö? Tarvitaan vain valonpilkahdus.
KOSMOS-KIM JA VALONPILKAHDUS
Tekstitys: Iina Fagerlund