‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אז, סוף סוף השלכת אותי הצדה‬ ‫למען אדונך העות'מאני.‬
‫אני מניח שזה מיועד עבורי.‬
‫וזה מיועד עבורי.‬
‫מהמט מפסיד בקרב,‬ ‫אבל אתה לא חייב למות עבורו.‬
‫אני לא מתכנן למות.‬
‫אז הצטרף אליי, ונהרוג אותו יחד.‬
‫נשבענו שבועת אמונים למהמט.‬
‫אלה היו מילים ריקות‬ ‫שנאמרו עם סכין לצווארנו.‬
‫מה לגבי נאמנותך לי?‬
‫מי הגן עליך כשהשאירו אותנו להירקב‬ ‫בארמון הסולטן?‬
‫בשעה שהקרב מתעצם במחנה העות'מאני,‬
‫הסולטן מהמט השני וחייליו‬ ‫מוצאים עצמם מול גלים בלתי פוסקים‬
‫של תוקפים ולאכים.‬
‫חרון אפו של ולאד דרקולה.‬
‫פיסת זהב לכל ראש ולאכי שתביאו לי!‬
‫מהמט תמיד ניסה להסית אותך נגדי,‬
‫אבל דמו של דרקולה עדיין זורם בעורקיך.‬
‫הגיע הזמן שתחזור הביתה.‬
‫הצטרף אליי, אחי.‬
‫נבנה אימפריה משלנו,‬
‫ואתה תעמוד בראש הצבא שלי.‬
‫לא.‬
‫אין לך דבר להציע מלבד סבל ומלחמות.‬
‫אלפים כבר מתו‬
‫בגלל תשוקתך לכוח ונקמה.‬
‫אפילו אשתך שלך.‬
‫מה ידוע לך על מותה של אנסטסיה?‬
‫הייתי שם.‬
‫אערוף את ראשך.‬
‫הראש שלך הוא מה שבאתי לקחת.‬
‫אז בוא וקח אותו, אח.‬
‫17 ביוני, 1462.‬
‫הגיהינום יורד לאדמה‬ ‫מחוץ לבירה הוולאכית, טרגובישטה.‬
‫בחסות החשכה, מחופשים לחיילים עות'מאנים,‬
‫חייליו של ולאד דרקולה פותחים‬ ‫במתקפת הלילה הידועה לשמצה.‬
‫מתקפת פתע נועזת‬ ‫על מחנהו של הסולטן מהמט השני.‬
‫אם אני הייתי אחד מחייליו של ולאד,‬
‫הייתי חושב שזו תוכנית מטורפת, אבל תוכנית‬ ‫שאם תצליח, נוכל להשיג ניצחון מדהים.‬
‫ואם לא, נמות כלוחמים,‬
‫ונמות כלוחמים במוות מרהיב.‬
‫הוולאכים משחררים מטר של אש ופלדה‬
‫בניסיון נואש למנוע מהעות'מאנים‬ ‫להפיל את ולאד מכסאו.‬
‫הוולאכים חודרים למחנה‬ ‫ורצים קדימה, לפידים בידיהם.‬
‫הם יורים חיצים כאחוזי תזזית‬ ‫וגורמים כמה שיותר תוהו ובוהו ובלבול.‬
‫חושך מוחלט. אי אפשר לראות מה קורה.‬
‫לא יודעים מי זה מי.‬
‫אז המתקפה הראשונית של ולאד‬ ‫מהווה הצלחה עצומה.‬
‫זה היה אסון פוטנציאלי.‬
‫החזיקו בקו!‬
‫הם נסוגים! תמשיכו לדחוף!‬
‫החזיקו בקו!‬
‫הסולטן!‬
‫לא נוכל להישאר בעמדותינו עוד זמן רב.‬
‫הם עומדים לרמוס אותנו.‬
‫אל תאמר נואש, עלי ביי.‬
‫אתה חושב שבכוונתי למות במקום הנידח הזה?‬
‫אבא תמיד אמר שהיית חלש.‬
‫אבא טעה לגבי דברים רבים.‬
‫בוא נראה עד כמה חרבך חדה, אח קטן.‬
‫כדאי שתגלה יותר כבוד לשליט החדש של ולאכיה.‬
‫אחד ממלחכי הפנכה של הסולטן‬
‫שנשלח לעשות את עבודתו המלוכלכת.‬
‫אתה תמות בחרבו של הנסיך ראדו, או בחרבי.‬
‫כך או כך, נשלח את שרידי גופתך לסולטן.‬
‫אחרי שאהרוג את מהמט, אחזור לטפל בך.‬
‫תפסו אותו!‬
‫ולאד דרקולה נמלט אל תוך המהומה‬
‫ומצטרף לחייליו‬ ‫שממשיכים לזרום לתוך המחנה העות'מאני.‬
‫הסולטן, קו ההגנה שלנו קורס!‬
‫עכשיו אתה שלי.‬
‫שלחו את היניצ'רים!‬
‫בכל פעם שראית את היניצ'רים בשדה הקרב מולך,‬
‫ידעת שהגיהינום הגיע.‬
‫זאת מלכודת.‬
‫זאת מלכודת! זאת מלכודת!‬
‫על פי תיעוד עות'מאני אחד לפחות,‬
‫העות'מאנים חיכו לוולאכים באותו לילה.‬
‫הסולטן היה חייב לדעת זאת,‬
‫אפילו אם הוא לא סיפר לאף אחד אחר במחנה,‬
‫או סיפר רק למפקדים ולמשמר היניצ'רים שלו.‬
‫מהמט היה אסטרטג וטקטיקן צבאי‬ ‫מהמעלה הראשונה,‬
‫והוא היה חייל מבריק.‬
‫הוא מעולם לא גילה פחד.‬
‫הבריחו אותם למרכז!‬
‫ידוע לנו שהעות'מאנים ספגו אבדות עצומות,‬
‫אבל הם הצליחו להתארגן מחדש בשלב מסוים.‬
‫הבריחו אותם למרכז!‬
‫עלינו לזכור שמהמט הוא טיפוס קשוח להדהים.‬
‫שום דבר לא עומד בדרכו.‬
‫הוא קשוח. הוא מתאושש מהר.‬
‫לא לסגת!‬
‫שמרו על המבנה!‬
‫איפה הוא?‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫תמצאו אותו!‬
‫אלפים נהרגים בשעות הראשונות של הקרב.‬
‫תותחים ידניים. עכשיו!‬
‫גורל הקרב נמצא על כף המאזניים,‬
‫ומהמט שוב עושה שימוש בכוח האש העדיף שלו.‬
‫אש!‬
‫הכו בהם שוב!‬
‫אש!‬
‫היניצ'רים, עם המשמעת המדהימה שלהם,‬
‫מקיפים את הסולטן,‬ ‫ויוצרים חומת אש מבעיתה.‬
‫גאזים, תיקפו את הכופרים!‬
‫הם לא יכולים לנו!‬
‫הסולטן.‬
‫ראדו, אתה חי.‬
‫כן, בקושי.‬
‫הסולטן, כדאי שנסתלק מכאן למקום בטוח יותר.‬
‫ואיפה המקום הזה נמצא?‬
‫הסולטן, אחי נמלט.‬
‫הוא מחפש אחריך.‬
‫כך צריך להיות.‬
‫אמצא אותו קודם ואהרוג אותו.‬
‫עמוד מולי, מהמט!‬
‫הגיע הזמן לשים לזה סוף.‬
‫הסולטן, לא!‬
‫באת הנה כדי להרוג אותי?‬
‫אז הנה אני!‬
‫התהילה והמוניטין שחיפשת כל חייך.‬
‫לא תהילה אני מחפש, מהמט.‬
‫אלא נקמה.‬
‫ראדו ומהמוט פאשה‬ ‫לא נמצאים כאן כדי להציל אותך.‬
‫אבל הם יעזרו לי לקבור אותך.‬
‫בדיוק כמו שנלחמנו כשהיינו ילדים.‬
‫הרחקתי את הזאבים ממפתן ביתך במשך שנים!‬
‫הגנתי עליך כאילו היית אחי!‬
‫שקרים!‬
‫לקחת ממני את אחי והרסת את משפחתי!‬
‫אתה עיוור ושוטה,‬
‫אבל אקיים את הבטחתי ואעניק לך מוות מכובד.‬
‫כמו שהענקת לאשתי?‬
‫מנחם אותי מעט לדעת שאשתך מתה אף היא.‬
‫לא.‬
‫כן, ובקרוב תצטרף אליה.‬
‫לא!‬
‫ולאכיה תהיה לקברך.‬
‫לא!‬
‫זה טירוף. למה אתה עושה את זה?‬
‫אבא, איך אתה יכול לעשות את זה?‬
‫גלה כלפיי מעט סבלנות ונאמנות.‬
‫ולאכיה תהיה לקברך. ‬
‫הסולטן, אתה בסדר?‬ ‫-אתה שומע אותי?‬
‫אני אהרוג אותך!‬ ‫-לא, הסולטן.‬
‫הסולטן, זה אני.‬
‫איפה ולאד?‬
‫הוא נעלם.‬
‫אין לו לאן לברוח.‬
‫אני אמצא אותו ואהרוג אותו.‬
‫הישארותו של ולאד בחיים היוותה איום.‬
‫הוא הצליח להימלט בחיים כל כך הרבה פעמים,‬
‫שהיה הכרח להרוג אותו.‬
‫מתקפת הלילה, שהחלה שלוש שעות‬ ‫לאחר השקיעה ב-17 ביוני,‬
‫משתוללת עד 4 בבוקר המחרת.‬
‫לפי מספר תיעודים מהקרב,‬
‫בחמש השעות האיומות הללו,‬
‫נהרגו כ-20,000 איש.‬
‫מתקפת הפתע של ולאד דרקולה‬ ‫הביאה את צבאו של מהמט אל הסף,‬
‫אבל הוא לא הצליח להרוג את הסולטן.‬
‫מהלומה קשה לניסיונו של "המשפד"‬ ‫להיאחז בכסאו.‬
‫המשמעת של היניצ'רים,‬ ‫אחרי כל הזוועות שהם חוו,‬
‫עדיין הספיקה כדי להסיג את הוולאכים מהמחנה‬
‫ולגרום לאשפת החיצים‬ ‫של ולאד דרקולה לאזול מחיציה.‬
‫בבקשה, לא! נאמנותי היחידה היא לסולטן!‬ ‫אני נשבע! בבקשה!‬
‫המרגל של ולאד?‬
‫אחד מהם.‬
‫ניתן לו הזדמנות לחשוף את האחרים‬
‫לפני שנסיר ממנו את ראשו הבוגדני.‬
‫מזימתו של אחי כמעט הצליחה.‬
‫איך ידעת היכן הוא יתקוף?‬
‫קרב איסוס.‬
‫ב-333 לפני הספירה,‬
‫אלכסנדר היה בנחיתות מספרית עצומה‬ ‫אל מול המלך הפרסי דריווש.‬
‫הוא הימר והחליט לתקוף ישירות‬ ‫את המלך ואת משמרו האישי,‬
‫בהאמינו שאם יהרוג אותו,‬ ‫הצבא הפרסי הגדול יותר יתפרק.‬
‫והאם אלכסנדר ניצח?‬
‫הוא הניס את הפרסים.‬
‫אבל ולאד דרקולה הוא לא אלכסנדר,‬
‫ואני לא דריווש.‬
‫במרחק 725 ק"מ דרומית-מזרחית לטרגובישטה,‬ ‫בארמון הקיסרי…‬
‫- הארמון הקיסרי העות'מאני‬ ‫איסטנבול -‬
‫אתה יודע מדוע אתה כאן?‬
‫לא, הנסיכה מארה.‬
‫רצינו לברכך על שירותך הנאמן.‬
‫למרבה הצער,‬ ‫הנאמנות שלך היתה לאדם הלא נכון.‬
‫המזימה הוולאכית להתנקש‬ ‫בחיי משפחת הסולטן, סוכלה.‬
‫אבל נותרו קצוות פתוחים שיש לסגור.‬
‫סולטנה גולבהר, תיתני לידידנו כאן מים?‬
‫הוא נראה מתוח.‬
‫תודה לך, סולטנה.‬
‫ידידתך אלנה כבר לא עימנו,‬
‫אבל היא הותירה לך את זה.‬
‫אומרים לי שזה מהיר,‬
‫ושאתה לא תסבול…‬
‫הרבה.‬
‫במרחק 13 ק"מ מטרגובישטה,‬
‫ולאד דרקולה הובס,‬
‫אבל עיר הבירה‬ ‫עדיין לא תחת שליטה עות'מאנית.‬
‫אתמול בלילה,‬
‫ולאד דרקולה הטיל‬ ‫את כל עוצמת צבאו עלינו, ונכשל.‬
‫מחיר הכישלון שלהם היה מוות.‬
‫אתה, חייל, כמה ראשים ולאכים אספת עבורי?‬
‫תשעה, הסולטן.‬
‫אז היום תקבל תשע פיסות זהב.‬
‫רבים מאחינו מתו מות קדושים בידי הכופרים.‬
‫היום, נקבור אותם,‬
‫אבל לא נשכח את הקורבן שהקריבו.‬
‫באשר לאויבינו,‬
‫אני מביט סביב, והוולאכים היחידים שאני רואה‬ ‫מתים או אזוקים בשלשלאות!‬
‫לא ביקשנו את המלחמה הזו,‬ ‫אבל אנחנו נסיים אותה!‬
‫היום, נתאבל.‬
‫מחר, נכבוש את טרגובישטה!‬
‫חשבנו שמתת.‬
‫אני בחיים,‬
‫אבל כך גם הסולטן.‬
‫כל האזור שורץ ביניצ'רים.‬
‫אני יודע.‬ ‫זה עניין של זמן עד שהם יגיעו אלינו.‬
‫מהמט מתכוון להעלות את אחי לשלטון.‬
‫אסוף כמה שיותר מהאנשים.‬
‫נילחם בהם.‬
‫נילחם בהם ביערות ובהרים.‬
‫כן, נסיכי. כן, ובטרגובישטה.‬
‫למהמט אין מושג מה מחכה לו.‬
‫מותשים אך נחושים,‬
‫מהמט והצבא העות'מאני מגיעים לטרגובישטה.‬
‫- טרגובישטה‬ ‫בירת ולאכיה -‬
‫שיבה מרירה-מתוקה עבור הנסיך ראדו.‬
‫מאז שאבי משל לראשונה באדמות אלו,‬
‫כס השלטון החליף ידיים תשע פעמים.‬
‫הוא ואחי הגדול, מירצ'ה, נהרגו בגללו,‬
‫ממש כפי שיקרה לוולאד.‬
‫מתי זה יסתיים?‬
‫לעולם לא.‬
‫כל עוד תשב על הכס הזה,‬
‫לא תוכל לבטוח באיש.‬
‫ולעולם אל תגלה חולשה.‬
‫ומה אם אעשה דבר מה שיכעיס אותך, מהמט?‬
‫למד מהטעויות של אחיך, וסלול את דרכך שלך.‬
‫אין לנו זמן רב להטביע את חותמנו בעולם הזה.‬
‫אבל תחילה, עלינו לכבוש את טרגובישטה.‬
‫טרגובישטה היא מבצר טבעי‬
‫כי היא ניצבת על פני צוק גבוה מאוד.‬
‫זו גם עיר בנויה היטב.‬
‫היא לא נבנתה בגובה, בעומק ובעובי‬ ‫של עיר ימי-ביינמית קלאסית‬
‫שמצפה למתקפת אבק שריפה.‬
‫אבל זו עיר שברגע שאתה מסתכל עליה,‬
‫וחושב כמו חייל רגיל,‬
‫אתה חושב, "זה יהיה אגוז קשה מאוד לפיצוח".‬
‫הסולטן?‬
‫מה העניין, מהמוט פאשה?‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫מהמט רוצה לצוד את ולאד‬ ‫ולוודא שהוא לא יהווה איום יותר,‬
‫אבל ולאד נסוג לעבר הרי הקרפטים,‬
‫משם הוא יוכל לנסות ולשלוח שליחים‬ ‫כדי לנסות ולהשיג עזרה מההונגרים,‬
‫אבל בעשותו כך,‬ ‫הוא גם נטש את עיר הבירה שלו.‬
‫הוא מוצא את טרגובישטה, בירת ולאכיה, נטושה,‬
‫ריקה מתושבים, ביום קיץ מאובק,‬
‫עם כל שעריה פתוחים.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬
‫הסולטן!‬
‫ואז,‬
‫הסולטן נתקל בעוד הפתעה אחת.‬
‫המחזה שנגלה לעיניו של מהמט‬
‫בדרך שמובילה החוצה מהבירה הוולאכית,‬
‫הוא מחזה שכנראה ירדוף אותו כל ימי חייו.‬
‫זה נקרא "יער הגוויות".‬
‫חלק מהתיעודים מדברים על כך‬ ‫שהמחזה השתרע על פני שמונה קילומטרים‬
‫של גופות משופדות‬ ‫של חיילים עות'מאנים ושל מוסלמים.‬
‫24,000 איש בגילאים שונים,‬ ‫גברים ונשים כאחד,‬
‫כולם משופדים ומוצגים לראווה בצורה מזוויעה.‬
‫מדובר כאן אולי באחת‬ ‫הדוגמאות היפות ביותר ללוחמה פסיכולוגית.‬
‫בתיעודים נאמר שאפילו הסולטן ירד מסוסו,‬
‫והוא פרש את השטיח שלו על הקרקע,‬ ‫והחל להתפלל.‬
‫ושאר החיילים עשו כמותו‬ ‫כי מעולם בהיסטוריה של האימפריה העות'מאנית,‬
‫אף שליט עות'מאני ואף צבא עות'מאני‬ ‫לא נתקלו במחזה כזה.‬
‫אבל המהלומה הקשה ביותר שוולאד‬ ‫הנחית במלחמה על ולאכיה‬
‫עדיין מחכה.‬
‫חמזה ביי.‬
‫דאג שיורידו את כולם מיד‬ ‫ויעניקו להם קבורה הולמת,‬
‫הרחק מבית המוות הזה.‬
‫כן, הסולטן.‬
‫נאמר שחמזה ביי "זכה" בשיפוד גבוה במיוחד‬
‫בתוקף מעמדו הרם,‬
‫אבל שהוא גם הולבש בציוד הנאה ביותר‬
‫כדי לוודא שישמש מחזה מרשים עבור הסולטן.‬
‫פרטים כגון אלו‬
‫מראים שוולאד ממש חשב על הקהל שלו לכל זה,‬
‫והיתה לכך ההשפעה הרצויה.‬
‫זה כמו, "אתה יכול לכבוש את העיר,‬ ‫אתה יכול לכבוש את הארץ,‬
‫"אבל אתה תהיה אדון המתים.‬
‫"זה מה שאתה. אתה אדון המתים."‬
‫- יולי 1462‬ ‫שבועיים לאחר מכן -‬
‫ולאד דרקולה עדיין במנוסה,‬
‫נרדף בידי הכוחות העות'מאניים.‬
‫אבל לפני שהסולטן מהמט השני‬ ‫עוזב את ולאכיה ביולי,‬
‫הוא מנחית את מכת המוות‬ ‫על שלטון הדמים האלים בן שש השנים של ולאד.‬
‫לא בעזרת חרב, אלא בעזרת הכתרה.‬
‫הנסיך ראדו, ווייבויד ולאכיה.‬
‫ולאד ואני נהגנו לרדוף‬ ‫האחד אחרי השני בחדר הזה‬
‫בזמן שאבינו היה במלחמה.‬
‫יום אחד, ילדיך יעשו אותו הדבר.‬
‫אתה עוזב?‬
‫אבל ולאד עדיין שם בחוץ.‬
‫אין דבר שארצה יותר מאשר‬ ‫להעמיד אותו על שיפוד מחוץ לחומות העיר,‬
‫שיסבול ויירקב כמו שעשה לחמזה ביי ולאחרים.‬
‫אבל הים האגאי רוחש‬ ‫עם הקנוניות של הוונציאנים,‬
‫ודוחק בי לראות שוב את גולבהר ואת בני.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אני משאיר כאן איתך את עלי ביי‬ ‫ו-2,000 מחייליי הטובים ביותר.‬
‫ואת זה.‬
‫תודה לך, מהמט.‬
‫היה השליט שוולאד היה צריך להיות.‬
‫מי ייתן ושלטונך יאריך ימים, ראדו דרקולה.‬
‫ראדו זוכה בכתר שלעולם לא חשב שיזכה בו,‬
‫ומהמט זוכה בשליט ידידותי‬ ‫באזור הגבול החשוב הזה.‬
‫אנו טוענים פעמים רבות שוולאד‬ ‫בילה זמן כה רב בחצר העות'מאנית…‬
‫- ג'יימס ווטרסון‬ ‫מחבר "מלחמות דרקולה" -‬
‫ולכן הבין את אויבו,‬ ‫אבל למהמט מגיעה אותה מחמאה.‬
‫הוא גם הבין את אויבו,‬
‫והוא בהחלט הבין בפוליטיקה הוולאכית,‬
‫והוא ידע שבכך שיעלה את ראדו על כס השלטון,‬
‫ולאד דרקולה יאבד‬ ‫את עמדת ההשפעה שלו במהירות רבה.‬
‫ובמהלך פשוט אחד,‬ ‫מהמט גובר עליו, מערים עליו,‬
‫והסיפור נגמר עבור ולאד דרקולה.‬ ‫הוא נאלץ לברוח.‬
‫לאחר שהיה קרוב מרחק סנטימטרים‬ ‫מלהרוג את השליט החזק בעולם,‬
‫ולאד דרקולה מוצא עצמו כאדם נטול מדינה,‬
‫עם צבא דליל,‬ ‫ובעלי ברית פוליטיים מעטים בלבד.‬
‫ההיסטוריה תזכור אותו בזכות הברבריות שלו‬
‫וההתקוממות ההירואית‬ ‫אך חסרת הסיכוי שלו כנגד מהמט הכובש.‬
‫אנחנו במרחק שני ימי רכיבה מהגבול ההונגרי.‬
‫לא אבקש ממך להתלוות אליי. הבחירה בידיך.‬
‫המאבק שלך הוא המאבק שלי.‬
‫זכור את דבריי. אנו נחזור וננקום.‬
‫נתראה בקרוב, האח מהמט.‬
‫אם ולאד היה מצליח להרוג את הסולטן,‬
‫המערכה היתה מסתיימת באותו הרגע.‬
‫זה לא רק היה בגדר מהלומה צבאית,‬
‫זו היתה מהלומה תעמולתית‬
‫אם היה מצליח להרוג את מהמט,‬ ‫האיש שכבש את קונסטנטינופול.‬
‫העולם הנוצרי כולו היה רואה בו גיבור.‬
‫אבל הוא נכשל, אז הוא נודע כדרקולה,‬ ‫הערפד צמא הדם.‬
‫הגאונות האסטרטגית של מהמט בשדה הקרב‬
‫והתמרונים הפוליטיים הערמומיים שלו‬
‫מנחיתים מכה ניצחת על ולאד דרקולה,‬ ‫שממנה הוא אף פעם לא יתאושש לחלוטין.‬
‫ולאכיה תיוותר מדינת חסות‬ ‫של העות'מאנים ב-400 השנים הבאות.‬
‫- איסטנבול‬ ‫אוקטובר, 1462 -‬
‫חודשים לאחר ניצחונו בטרגובישטה,‬
‫הסולטן עדיין ממורמר על כך‬ ‫שוולאד דרקולה נותר בחיים.‬
‫מה קרה, מהמט?‬
‫אתה מוכרח להרפות מהאובססיה הזו.‬
‫אתה ניצחת. ראדו יושב על כס השלטון.‬
‫אשתך ובנך בטוחים.‬ ‫-ואילו ולאד דרקולה עדיין חי.‬
‫הוא כעת בסך הכול נסיך מושפל‬ ‫ללא כס וללא כוח.‬
‫לא אוכל לנוח עד שהוא ישלם‬ ‫על מה שעשה לחמזה ביי ולאחרים.‬
‫נשבעתי שבועה.‬
‫ניצחת ניצחונות גדולים באנטוליה,‬ ‫בים התיכון, באירופה.‬
‫העיר הזו היא השתקפות של חזונך.‬
‫רומא נמצאת בהישג ידך.‬
‫אבל אתה מוכרח להשאיר את ולאד מאחוריך.‬
‫גורלך נמצא במקום אחר.‬
‫גורל…‬
‫נוכל למצוא את הגורל שלנו כאן, באיליאדה.‬
‫"אל נא תרשה לי למות נטול תהילה‬
‫"או ללא מאבק,‬
‫"תן לי לעשות מעשה דגול…"‬
‫"…עליו יסופר בקרב בני האדם."‬
‫- 1477‬ ‫15 שנים לאחר מכן -‬
‫מהמט פוגש לבסוף את ולאד דרקולה‬
‫פנים אל פנים פעם אחת אחרונה ב-1477,‬
‫בחומות קונסטנטינופול העתיקות.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬