‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- איסטנבול‬ ‫1461 -‬
‫- 8 שנים לאחר כיבוש קונסטנטינופול -‬
‫מהמט.‬
‫אמא מארה. מה את עושה כאן בשעה כזאת?‬
‫מחפשת אותך.‬
‫כמה זמן חלף מאז שישנת?‬
‫יומיים? אולי שלושה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫ראיתי את ולאד דרקולה.‬
‫כאן? בארמון?‬
‫לא.‬
‫בחלומות שלי.‬
‫חלומות נוראים.‬
‫זהו טירוף.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫השמדת את משפחתי.‬
‫לא! הגנתי עליך כמו על אח.‬
‫שקרים!‬
‫כל מה שעשית היה לקחת ממני.‬
‫לא עוד!‬
‫שנאתך מעוורת אותך, ולאד.‬
‫תיסוג עכשיו, ואחוס עליך.‬
‫ולאכיה תהיה לקברך.‬
‫אתה תמות לבד.‬
‫הסופי אמרו שחלומותיי הם חזיונות של העתיד.‬
‫אני מתפלל שזה אינו אות.‬
‫שמונה שנים לאחר שמהמט השני‬ ‫כבש את קונסטנטינופול בסערה,‬
‫הוא כבר לא מכונה בלעג "הסולטן הנער".‬
‫מהמט הוא כעת השליט החזק ביותר במזרח,‬
‫והמאיים ביותר במערב.‬
‫לאירופה היתה סיבה טובה להיות מודאגת בגללו.‬
‫הוא הגשים את נבואת הנביא מוחמד.‬
‫הוא כבש את העיר שכולם חשבו‬ ‫שלא ניתן לכבוש אותה,‬
‫והוא הביס את האימפריה הרומית.‬
‫הוא פונה כעת להתמקד בתנועה לעבר‬ ‫רומא הראשונה, רומא המקורית.‬
‫ישנם דיווחים מפי איטלקים‬ ‫שביקרו בחצרו של מהמט‬
‫שמדברים על רצונו להתקדם מערבה‬
‫לאותו עומק אליו הגיע אלכסנדר הגדול במזרח.‬
‫אז איטליה תמיד היתה על סדר היום שלו.‬
‫לאחר כיבוש קונסטנטינופול,‬ ‫מהמט נטל לעצמו את התואר "קייזר אי רום".‬
‫קיסר הרומאים.‬
‫אז אין ספק לגבי כוונותיו.‬
‫כהכנה להתקדמותו מערבה,‬
‫מהמט ביסס רשת מרגלים ענפה‬ ‫בכל חצרות המלוכה של אירופה.‬
‫הסולטן, השמועה מרומא‬
‫היא שהאפיפיור‬ ‫מכין מסע צלב נגדך ברגעים אלו.‬
‫הוא מכנה אותך‬ ‫"הדרקון האדום של האפוקליפסה".‬
‫נחש פלורנטיני. תתנצל מיד.‬
‫אלו סתם התגרויות ילדותיות‬ ‫של אדם עם כובע מצחיק.‬
‫העמדה שלהם ברורה, הסולטן.‬
‫אם תפלוש לאירופה,‬ ‫העולם הנוצרי כולו ייצא נגדך.‬
‫כפי שהוא עשה בקונסטנטינופול.‬
‫ומי יעמוד בראש הצבא הנוצרי האדיר‬ ‫שייצא נגדי?‬
‫לא נמצא ביניהם אף לוחם משכמו ומעלה‬ ‫מאז מות הוניאדי.‬
‫ישנו שליט אחד שאוזנו של האפיפיור‬ ‫כרויה לו בימים אלו.‬
‫הוא מתרברב שהוא יודע‬ ‫כיצד להילחם בעות'מאנים ולנצח.‬
‫אין לי ספק שלשליט הזה יש שם.‬
‫ולאד דרקולה.‬
‫לימדתי את ולאד להילחם כשהיה ילד קטן.‬
‫הוא נטול מורא,‬
‫אבל הוא לא טיפש מספיק להצית מלחמה בינינו.‬
‫האם אימתת את המידע הזה?‬
‫הווזיר הגדול, אלו אך ורק שמועות לעת עתה.‬
‫אבל הנסיך ולאד ביקר לא מזמן‬ ‫אצל המלך בבודה.‬
‫על הנסיך לברור את חבריו בקפידה יתרה.‬
‫ולאד דרקולה,‬ ‫שגדל יחד עם מהמט בחצר המלכות העות'מאני,‬
‫הוא הווייבוד, או שליט ולאכיה,‬
‫מדינת חסות ובעלת ברית של העות'מאנים‬
‫שנמצאת ברומניה של היום,‬
‫אך גם ממלכה שנודעה בהפכפכותה‬
‫כתומכת של העות'מאנים וההונגרים לסירוגין.‬
‫הם נתונים לגחמותיהם של העות'מאנים וההונגרים‬
‫מבחינת מי שנותן את הטון.‬
‫ולאד דרקולה הוא דמות מעניינת מאוד‬
‫כי הוא באמת לכוד בין שתי מעצמות העל הללו.‬
‫האימפריה העות'מאנית מגיעה דרך הבלקן,‬
‫וישנם גם ההונגרים.‬
‫הם מגיני אירופה הקתולית,‬
‫והם רוצים שדרקולה ימשיך לשמש עבורם‬ ‫אזור חיץ נגד העות'מאנים.‬
‫קשה מאוד לשלוט בו,‬ ‫אבל הוא עדיין חשוב מאוד עבורם.‬
‫הוא המפלצת.‬
‫הוא השד השחור.‬
‫הוא האיש שניתן לשחרר‬
‫בגלל המוניטין שיצא לו כלוחם עז נפש,‬
‫והוא אחד הלוחמים המאיימים של דורו.‬
‫הוא נלחם בעות'מאנים, בהונגרים, במולדבים.‬
‫הוא נלחם בכל מי שמסביבו.‬
‫תושבי רומניה רואים בו‬
‫אחד הווייבודים הדגולים ביותר שהיו אי פעם.‬
‫שאר העולם מכיר אותו בתור דרקולה,‬ ‫הערפד צמא הדם,‬
‫בגלל בחור אירי מהמאה ה-19‬ ‫שהיה לו קצת זמן פנוי‬
‫וכתב רומן,‬
‫כי נראה היה שדרקולה אהב לשפד אנשים.‬
‫ולאד דרקולה האמיתי,‬ ‫שידוע גם כוולאד טפש, "המשפד",‬
‫עולה על כס השלטון בוולאכיה ב-1456‬
‫לאחר שהוא הורג את קודמו בדו קרב‬
‫ועורף את ראשו של יריב נוסף‬ ‫לאחר שאילץ אותו לחפור את קברו במו ידיו.‬
‫ולאד הוא צמא דם ואכזר במיוחד,‬ ‫אפילו יחסית לימי הביניים.‬
‫הוא גדל בחברה לוחמנית מאוד.‬
‫אז לאחר שגדל בנסיבות קשוחות שכאלו,‬
‫התפתחה אצלו אישיות אפלה מאוד.‬
‫בעיצומו של מאבק כוחות מר‬
‫עם בני המעמד השליט‬ ‫וממליכי המלכים של ולאכיה, הבויארים,‬
‫דרקולה מארח משתה לחג הפסחא‬
‫כדי ליישב את המחלוקת‬ ‫עם יריביו הפוליטיים אחת ולתמיד.‬
‫בני ארצי הנכבדים,‬
‫אשתי אנסטסיה ואני‬ ‫גאים לחגוג עמכם את חג הפסחא.‬
‫ממש כפי שישוע קם לתחייה,‬
‫כך גם מזלו של בית דרקולשט‬
‫התעורר מחדש,‬
‫והביא עימו שגשוג ועצמאות לוולאכיה.‬
‫התעוררנו לשחר חדש.‬
‫זכינו בכבודם של ההונגרים,‬
‫ולא נשלם יותר את מס הסולטן.‬
‫אדוני הנסיך, עלינו לפעול בתבונה.‬
‫רוב יחסי הסחר שלנו הם עם העות'מאנים,‬
‫ואנו זוכים להגנת צבא הסולטן.‬
‫זוהי חגיגה.‬
‫יהיה זמן לפוליטיקה.‬
‫אחר כך.‬
‫לחיי בעלי, הנסיך ולאד.‬
‫יחי הנסיך ולאד!‬
‫לחיי האל,‬
‫הגורל,‬
‫אשתי המקסימה,‬
‫וכמובן, לחייכם.‬
‫חבורת חזירים בוגדניים שכמותכם.‬
‫אתם אויביה האמיתיים של ולאכיה.‬
‫חשבתם שאשכח כיצד בגדתם באבי ובאחי?‬
‫איך זממתם עם אויביי, ובכך שמנתם והתעשרתם?‬
‫דימיטרי, ודא שאורחינו לא ישכחו‬ ‫את השיעור הזה.‬
‫כן.‬
‫כל אחד מהבויארים, על נשותיהם,‬ ‫נלקחים החוצה.‬
‫הם משופדים.‬
‫למרבה הצער, ידוע לנו קצת יותר מדי‬ ‫על שיטת השיפוד.‬
‫זה לא נעים.‬
‫שמישהו יעזור לי.‬ ‫אתן לכם את הטבעת שלי. בבקשה.‬
‫זאת שיטת הוצאה להורג מחרידה.‬
‫לוקחים מוט עץ לא חד מדי,‬ ‫ותוחבים אותו לפי הטבעת של הקורבן.‬
‫לא!‬
‫ואז לוקחים פטיש,‬
‫ודוחפים את המוט עד שהוא יוצא דרך הכתף.‬
‫ואם מדובר בתליין מומחה,‬
‫הוא יצליח להימנע מלפגוע‬ ‫ברוב האיברים החיוניים.‬
‫ואז נועצים את המוט באדמה‬ ‫ונותנים לקורבן למות.‬
‫אמן השיטה הזו היה ולאד המשפד.‬
‫כדי להיות הוגנים כלפיו, בטבח של חג הפסחא,‬
‫יש ראיות לכך שהם קשרו קשר להדיחו.‬
‫מבחינתו, כל היריבויות וכל הקנוניות הללו‬
‫מטרתן היתה להרוג את השליט החוקי‬ ‫ולהציב מישהו אחר במקומו.‬
‫הבויארים חיסלו את אביו של ולאד.‬
‫הם עינו וקברו את אחיו הגדול מירצ'ה‬ ‫בעודו בחיים.‬
‫אני לא חושב שהוא היה מטורף.‬
‫זה פשוט פוליטיקה.‬
‫זו התקופה‬
‫שבה ולאד מתחיל להרוויח את המוניטין‬ ‫שיצא לו כ"ולאד המשפד",‬
‫וזה אחד הכינויים האלה‬ ‫שלא מסתיר את המקור שלו.‬
‫אז זה חלק מזהותו כשליט,‬
‫כמו גם שיטה לביסוס שליטה.‬
‫אם הוא יוכל להראות שלמרות גודלו‬
‫הוא הילד הכי נבזי בשכונה,‬
‫אפילו שיש ילדים גדולים יותר שגרים בשכנות,‬ ‫הם לא יציקו לו.‬
‫שזו תהווה אזהרה לכל אויבינו.‬
‫לא אכרע ברך מול איש.‬
‫הגופות הנרקבות שניצבות בדרך אל טרגובישטה‬
‫והשמועות ההולכות וגוברות על בגידתו של ולאד‬
‫שולחות מסר מתריס ואישי ביותר למהמט השני.‬
‫נאמנותו של דרקולה‬ ‫לאדם שאיתו גדל הולכת ונחלשת.‬
‫ומי שמסבך עוד יותר את יחסי העוינות‬ ‫שבין מהמט לוולאד‬
‫הוא אחיו הצעיר של דרקולה, ראדו.‬
‫הוא גם גדל בחצר המלכות העות'מאני,‬
‫אבל נותר חלק מחוג מכריו הקרוב של הסולטן.‬
‫קיבלתי חדשות מטרידות מהמרגל האיטלקי שלי.‬
‫לפלורנטיני היה הרבה מה לומר.‬
‫אחיך מתרברב בגלוי בפני האפיפיור‬ ‫שהוא יודע איך להביס אותי בקרב.‬
‫יש אפילו שמועה על כך שהוא יצטרף‬ ‫למסע צלב בתמיכה הונגרית נגדנו.‬
‫כמו אביך.‬
‫ולאד הוא לא אבי.‬
‫לא, הוא מסוכן יותר.‬
‫החיים היו קלים יותר‬ ‫אם אתה היית שולט בוולאכיה במקום ולאד.‬
‫הוא בלתי צפוי.‬
‫ואתה, ראדו יקירי…‬ ‫-צפוי.‬
‫ולאד תמיד היה רברבן,‬
‫אבל אלה רק מילים.‬
‫ייתכן.‬
‫הוא כתב לך?‬
‫כבר מזמן לא.‬
‫ישנם אלו באירופה שרואים‬ ‫את הסבלנות שאני מגלה כלפיו‬
‫בתור חולשה, ונעשים נועזים.‬
‫אסור שזה יקרה.‬
‫ולאד שכח את מקומו,‬
‫ולא ארשה לו להפריע לי‬ ‫במימוש תוכניותיי במערב.‬
‫ולאד נשבע לך, מהמט.‬
‫הוא רק מחפש תשומת לב.‬
‫והוא זכה בה.‬
‫הוא יושב היום על הכס הזה רק בזכות הגנתי.‬
‫הוא חופשי לשלוט בארצו כרצונו בזכותי.‬
‫ועם זאת, הוא מסרב לבוא לאיסטנבול‬ ‫ולשלם את המס השנתי?‬
‫הוא גאה.‬ ‫-בזמן שהוא נפגש‬
‫עם אויבינו בהונגריה.‬
‫כבר שלחתי אליו שליחים…‬
‫כדי לזמן אותו לאיסטנבול,‬ ‫שיוכיח לי שהוא עדיין בעל ברית וחבר.‬
‫אני מצפה ממנו שיגיע ללא שהות.‬
‫ואם הוא יסרב?‬
‫זה יהיה לא נבון מצדו.‬
‫לא תרצה להיות אחיו הקטן של ולאד.‬
‫ולא תרצה להיות תקוע‬ ‫בין מהמט השני ו-ולאד דרקולה.‬
‫אז הוא גם מצא את עצמו במצב מאוד לא נוח.‬
‫ראדו ידוע בכינוי "ראדו היפה"‬ ‫או "ראדו הנאה",‬
‫אבל הוא גם מישהו בעל תבונה פוליטית חריפה.‬
‫הוא חובב תרבות,‬
‫והוא אוהב את אורח החיים העות'מאני,‬
‫אבל עדיין נשאר בו הרבה מוולאכיה.‬
‫ודאי היה קשה להיות תקוע‬ ‫בין שני האישים הגדולים מהחיים האלה.‬
‫אחי היקר,‬ ‫מאחר שהתעלמת משלושת מכתביי האחרונים,‬
‫אני כותב לך שוב…‬
‫בתקווה שתכבד את ההבטחה‬ ‫שהבטחת לי לפני שנים…‬
‫ותשוב לביתך האמיתי…‬
‫בוולאכיה.‬
‫בקרוב תגיע השעה לאחוז בנשק‬
‫ולהתקומם נגד אלו‬ ‫שמגפם היתה על צווארנו זמן רב מדי.‬
‫המשפחה היא המתנה היקרה מכול.‬
‫הנאמנות היא הכול.‬
‫היה מוכן.‬
‫באהבה רבה, אחיך, ולאד.‬
‫זרעי בוגדנותו של ולאד דרקולה‬ ‫נזרעו 20 שנה לפני כן,‬
‫כשאביו, ולאד השני,‬ ‫זומן להגיע בפני אביו של מהמט,‬
‫הסולטן מוראט השני,‬ ‫בעקבות שמועות על כך שהצטרף להונגרים‬
‫ואחז בנשק כנגד העות'מאנים.‬
‫הסולטן, התנצלותי על שהפרעתי למסע הציד,‬
‫אך כשקיבלתי את הזימון מיהרתי להגיע.‬
‫היית לי ידיד נאמן ובעל ברית כל השנים הללו.‬
‫הלוואי שיכולתי לומר זאת גם עליך,‬
‫ולאד דרקול.‬
‫ישנן שמועות על שיתוף פעולה שלי עם ההונגרים‬
‫במסע הצלב הקרוב נגדך,‬
‫אבל אני מבטיחך שזה מה שהן, שמועות.‬
‫ההונגרים הם נחשים שאין לבטוח בהם.‬
‫אם אצא למלחמה נגדך,‬
‫התנחם בכך שאהרוג אותך בצורה מכובדת.‬
‫פנים אל פנים.‬
‫לא עם סכין בגב.‬
‫הסולטן, אתה מוכרח להאמין לי.‬
‫איזו ערובה יש לי שלא תשוב הביתה‬
‫עם הזנב בין הרגליים,‬
‫רק כדי להצטרף לכופרים ולהתקומם נגדי?‬
‫כהוכחה לנאמנותי הנצחית,‬
‫אעניק לך את הדברים היקרים לי מכול,‬
‫את בניי, ולאד ובני הצעיר ביותר, ראדו.‬
‫אבא, איך אתה מסוגל לעשות זאת?‬
‫הס, ילד!‬
‫הנסיך ולאד, הנסיך ראדו.‬
‫בתור הסולטן,‬
‫אני מסכים לדאוג לכם כאסיריי.‬
‫מרגע זה והלאה, תהיו תמיד נאמנים לי,‬
‫ויום אחד, תהיו נאמנים גם לבני, מהמט.‬
‫אם אביכם יפר את שבועתו,‬
‫אתם תוצאו להורג.‬
‫תודה לך, הסולטן.‬
‫מדובר בלקיחת שבויים ברמת המלוכה.‬
‫אלה שני ילדים צעירים שנלקחו מבית משפחתם,‬
‫נותקו מקשרי המשפחה שלהם,‬
‫וכעת עליהם להיות מודאגים מכך‬ ‫שחצר המלכות הזר הזה יוציא אותם להורג‬
‫אם אבא שלהם יעשה צעד לא נכון.‬
‫הם היו כלי משחק במשחק גדול יותר.‬
‫יום אחד, אשוב לקחת אתכם.‬
‫זה משחק נורא, אתם יודעים.‬
‫הוא מלא באירועים טראומתיים, מלא בבגידות,‬
‫ואני חושב שוולאד הוא דוגמה מצוינת‬
‫למחיר שחיים כאלה‬ ‫גובים מאדם מבחינה פסיכולוגית.‬
‫עשרים שנה לאחר מכן, מהמט,‬ ‫ממש כמו אביו, מוראד השני,‬
‫מוצא עצמו מול מרד אפשרי מצד בית דרקולשט.‬
‫- טרגובישטה‬ ‫בירת ולאכיה -‬
‫הוא שולח שליחים לבירת ולאכיה‬
‫כדאי לדרוש שוולאד ישלם את חובו לסולטן.‬
‫כראש מדינת חסות,‬ ‫ולאד חייב לגלות נאמנות לעות'מאנים.‬
‫עליו לשלוח את צבאו‬ ‫שיילחם לצד הצבא העות'מאני‬
‫היכן שיידרש.‬
‫וכמובן, החלק החשוב ביותר,‬ ‫עליו לשלם מס מחווה שנתי.‬
‫זה היה מה שהשאיר אותך ב"בית השלום".‬
‫ככה נראה מטבע זהב‬
‫בסוף המאה ה-15.‬
‫קטן מאוד, אבל עשוי זהב טהור,‬
‫והציפיה מוולאד היא שישלם 2,000 כאלה‬ ‫מדי שנה,‬
‫וברור שהוא לא שילם,‬
‫כי מהמט שולח אליו שגרירים שיתבעו ממנו‬
‫תשלום של 10,000 מטבעות זהב,‬ ‫שמהווים חוב של חמש שנים,‬
‫אז זה מראה לנו שמאז שוולאד‬ ‫ביסס את עצמו כשליט,‬
‫בוולאכיה,‬
‫הוא לא העביר את המחווה הכספית לסולטן.‬
‫העובדה שהוא מסרב לעשות זאת‬ ‫היא שגורמת לבעיות עם מהמט.‬
‫ברוכים הבאים לטרגובישטה.‬
‫אני מקווה שמסעכם לא היה ארוך מדי, נכבדיי.‬
‫תודה לך, הנסיך ולאד.‬
‫מהמט השני, הכובש,‬ ‫שליט שתי הארצות, שליט שני הימים,‬
‫קיסר רומא וסולטן הסולטנים,‬ ‫שולח את ברכותיו.‬
‫בטוחני שסולטן הסולטנים‬
‫לא שלח אתכם עד הנה‬ ‫רק כדי להביא לי רחת לוקום.‬
‫הנסיך ולאד, הסולטן מבקש…‬
‫אחסוך לכם את הטרחה.‬
‫מהמט רוצה שאגיע לבירה,‬
‫אשלם מה שנדמה לו שאני חייב לו,‬ ‫ואכרע ברך.‬
‫הוכחה לנאמנותך.‬
‫אבל נאמנות היא דו-סטרית.‬
‫הלא כן?‬
‫נודעו לאחרונה שמועות לגבי נאמנותך.‬
‫אתה מעז לפקפק בנאמנותו של הנסיך?‬
‫לאט.‬
‫הונה של ממלכתי בוזבז‬
‫כדי להגן על גבולותיו של הסולטן‬ ‫כנגד ההונגרים ואחרים‬
‫שחוששים מהרפתקאותיו.‬
‫האוצר של ולאכיה ריק.‬
‫אבל נשבעת שבועה שתשלם את המס.‬
‫זה הובהר לך היטב‬ ‫כשהסולטן אפשר לך לעלות לשלטון.‬
‫"אפשר לי"?‬
‫"אפשר לי."‬
‫הסולטן הקל עליך בגלל חברותכם רבת השנים.‬
‫יש לי גם חברים באירופה.‬
‫מנהיגים שאומרים שהגיע הזמן‬ ‫שאזכה למקום בשולחן.‬
‫הם מתייחסים אליי בכבוד.‬
‫אתם מדברים על מחווה,‬
‫אך שמתי לב שאיש מכם‬ ‫לא היה אדיב דיו להסיר את כובעו‬
‫כשנכנסתם לחצר המלכות שלי.‬
‫הנסיך, חיית בחצר המלכות שלנו במשך שנים.‬
‫אתה יודע שהתרבות העות'מאנית‬ ‫אוסרת עלינו להסיר את כובעינו בציבור.‬
‫אבל אתם בחצר המלכות שלי עכשיו.‬
‫נראה שהגענו למבוי סתום.‬
‫אבל יש לי פתרון.‬
‫מהמט יוכל למצוא בעל ברית חדש,‬
‫ואתם לא תצטרכו להסיר‬ ‫את כובעיכם יותר לעולם.‬
‫בתרבות המונגולית והטורקית לא יורים בשליח.‬
‫השגרירים הללו מייצגים את מהמט.‬
‫פגיעה בשגריר עות'מאני‬ ‫מהווה פגיעה במהמט עצמו.‬
‫אז בכך ולאד שולח למהמט מסר‬ ‫שאינו משתמע לשתי פנים.‬
‫המסר היה ברור. הוא עזב את "בית השלום".‬
‫הוא נכנס כעת ל"בית המלחמה".‬
‫הוא חושב שאתעלם מכך?‬
‫התעלמת ממנו במשך שנים,‬
‫ואפשרת לו שלא לשלם את המס.‬
‫וכעת כשהוא נהנה מתמיכת ההונגרים והאפיפיור,‬
‫הוא לא חושש ממך.‬
‫התייחסתי אליו כאל אח כשאביו נטש אותו.‬
‫מהמט, תשכח מהילד הזה שהופיע‬ ‫על מפתן דלתנו לפני שנים.‬
‫הוא לא קיים יותר.‬
‫בהייה במפה הזו תקל על טרדותיך?‬
‫גולבהר הטון היא אשתו של מהמט‬
‫ואם בנו, הנסיך באיזיט השני.‬
‫מערכה חדשה?‬
‫אני שולח את אביך למשימה בוולאכיה.‬
‫כדי לפגוש בנסיך ולאד?‬
‫אם כך, זה נכון.‬
‫ולאד עבר לצד ההונגרים.‬
‫חמזה ביי יביא חזרה את ולאד, כדי שייענש.‬
‫לא תוכל לשלוח מישהו אחר?‬
‫אביך הוא הלוחם הכי עז נפש שהכרתי.‬
‫הוא גם מכיר את ולאד יותר טוב‬ ‫מכל אחד בחצרי, כולל ראדו.‬
‫אני יודעת מה קרה לשליחים.‬
‫גולבהר, חמזה ביי יחזור בזמן‬ ‫ליום הולדתו של באיזיט.‬
‫אני מבטיח.‬
‫העות'מאנים מחליטים‬ ‫שהדרך הטובה ביותר לטפל במצב‬
‫היא לחטוף את ולאד ולהחזיר אותו לאיסטנבול‬ ‫בכוח, כדי שייתן דין וחשבון למהמט.‬
‫אז מתרקמת תוכנית שמעורבים בה‬ ‫שני אנשי מפתח בחצר העות'מאנית.‬
‫הראשון הוא אדם יווני בשם תומאס,‬
‫שהוא פני התינוק של המבצע.‬
‫הוא בירוקרט. הוא לא מאיים.‬
‫הוא זה שייכנס לחצרו של ולאד‬
‫וישכנע אותו ביתרון שבלהגיע ולדבר עם מהמט,‬ ‫ולפתות אותו לצאת‬
‫לחוצות ולאכיה.‬
‫בינתיים, חמזה יהיה זה‬ ‫שידאג לחלק השני בתוכנית.‬
‫הוא אח לנשק של מהמט,‬
‫עוד מתקופת כיבוש קונסטנטינופול.‬
‫שלום, חמזה ביי, ידידי הוותיק.‬
‫איזו הפתעה לא צפויה.‬
‫בחלק מהמקורות‬
‫בהחלט מוזכר שהכוונה היתה לשבות את ולאד.‬
‫אולי הם היו שמחים לשבות אותו,‬
‫אבל "חי או מת"‬
‫היה בהחלט מקובל על הסולטן בשלב הזה.‬
‫חמזה ביי, נסיכי, כולנו ידידים ותיקים כאן.‬
‫אני בטוח שניתן יהיה לפתור בקלות‬ ‫את אי ההבנה הזו עם הסולטן, אה?‬
‫"אי הבנה"?‬ ‫-כן.‬
‫אין שום אי הבנה.‬
‫עכשיו אנחנו מבינים זה את זה.‬
‫מורה.‬
‫העובדה שב-1461, מהמט מציע‬
‫להיפגש בג'יורג'יו עם תומא קטאבולינוס,‬
‫לבלר בחצר המלכות,‬
‫ועם חמזה, נושא הבז,‬
‫מראה ששני הצדדים, העות'מאני והוולאכי,‬
‫כבר לא התכוונו למצוא פתרון של שלום,‬ ‫אלא לשחק משחקי מלחמה.‬
‫לוולאד יש רשת מרגלים משלו,‬
‫אז ולאד הציב מלכודת נגד משלו‬ ‫למלכודת המקורית,‬
‫מה שמותיר אותו עם בני ערובה יקרי ערך,‬
‫בעיקר כשמדובר בחמזה, חברו של מהמט.‬
‫מה אמרת לי כשהייתי נער?‬
‫הכר את אויביך כפי שאתה מכיר את עצמך.‬
‫אתה שוטה.‬
‫מהמט ירדוף אחריך.‬
‫ואני אחכה לו.‬
‫אבל מה נעשה איתך?‬
‫בוגד.‬
‫תוסיפו את זה לאוסף שלנו.‬
‫הביאו איתנו את השניים האלו.‬
‫הרגו את השאר!‬
‫בשלב הזה,‬ ‫ולאד נמצא צעד אחד לפני מהמט במשחק.‬
‫- בולגריה‬ ‫1462 -‬
‫לאחר שהציב מארב‬ ‫לחמזה ביי ותומס קטאבולינוס,‬
‫ולאד מוביל פלישה לעומק 800 ק"מ‬ ‫בתוך בולגריה שבשליטת העות'מאנים,‬
‫וטובח באלפי גברים, נשים וילדים.‬
‫"מהמט הכובש, נודע לי‬
‫"שרצית לפגוש בי.‬
‫"לצערי, עליי לדחות את הבקשה.‬
‫"מיום זה והלאה, ראה בי אויבך.‬
‫"אתה פחדן ואתה מתחבא מאחורי צבאך‬
‫"ומאחורי חומותיך, כמו קונסטנטין לפניך.‬
‫"אם ברצונך לכבוש את אירופה,‬ ‫תצטרך להביס אותי.‬
‫"ושנינו יודעים שזה יהיה סופך."‬
‫ולאד אמר בבירור,‬
‫"במחווה הפוליטית הזו,‬
‫"אני מכריז שכל הגשרים בינינו נשרפו,‬
‫"ואני מחכה לך בשטח שלי."‬
‫הוא שלח את חרוזי התפילה של חמזה ביי.‬
‫ולאד ימות על כך.‬
‫הוא מציב לך פתיון.‬ ‫-לא, הוא מאיים עליי.‬
‫הסולטן, תן לי להוביל את צבאך לוולאכיה‬
‫ולפטור את השוטה היהיר הזה מראשו.‬
‫אני זה שצריך להוביל את צבאו של הסולטן,‬ ‫כדי להשיב את כבוד משפחתי.‬
‫הנסיך ראדו, מעולם לא עמדת בראש צבא,‬
‫ואני חושש שכשיגיע הרגע להחליט,‬
‫הדם עלול להיות סמיך ממים.‬
‫כלומר?‬
‫כלומר שהבוגדנות חלחלה ליחסי משפחתך‬ ‫עם הסולטן.‬
‫די!‬
‫אני אוביל את הצבא שלי.‬
‫זה ביני לבין ולאד.‬
‫אלך לוולאכיה,‬
‫ולפני שאהרוג אותו,‬ ‫הוא יראה אותי לוקח את מה שיקר לו מכול,‬
‫את בירתו האהובה, טרגובישטה.‬
‫הסולטן, המערכה שלך בקורינתוס רק החלה.‬
‫שלח את מהמוט פאשה לוולאכיה במקומך.‬
‫מהמוט פאשה.‬ ‫-הסולטן.‬
‫הנסיך ראדו.‬ ‫-הסולטן.‬
‫שניכם תרכבו לצדי.‬
‫וכשאקח את ראשו של ולאד, ראדו,‬ ‫אתה תעלה לשלטון בוולאכיה.‬
‫אמא מארה, אני צריך שתצאי לבודה במיידי.‬
‫ההונגרים חולקים לך כבוד.‬ ‫אני צריך לדעת מה תפקידם בכל זה.‬
‫שני הגברים יודעים שהמלחמה מתקרבת,‬
‫אבל אני חושב שבשלב הזה מהמט‬ ‫מתחיל להבין שני דברים.‬
‫הראשון, שוולאכיה תהיה אגוז‬ ‫מאוד קשה לפיצוח.‬
‫פני השטח שלה מסייעים להגנה.‬
‫הוא יודע שממתין לו‬
‫יריב ראוי בשדה הקרב, ולאד דרקולה.‬
‫אבל יש פה גם עניין חשוב מאוד של עלבון‬
‫בגלל האירועים שהובילו למלחמה הזו.‬
‫מהמט מקבץ צבא אדיר,‬
‫כמעט בגודל הצבא שכבש את קונסטנטינופול.‬
‫סכסוך הדמים שלו עם ולאד דרקולה‬ ‫עבר את נקודת האל-חזור.‬
‫- בודה‬ ‫חצר המלך ההונגרי -‬
‫בינתיים, בהונגריה,‬
‫"המשפד" מבקש את הצבא היחיד באירופה‬
‫שיוכל לעמוד מול העות'מאנים בשדה הקרב.‬
‫האם אלו…?‬ ‫-כן, המלך מתיאס.‬
‫האפים והאוזניים‬ ‫של כל הטורקים והבולגרים שהרגתי‬
‫כשחציתי את הדנובה,‬
‫לא כולל אלו שנשרפו חיים בבתיהם.‬
‫כן.‬
‫23,844.‬
‫החדשות על המערכה המוצלחת שלך‬ ‫נגד העות'מאנים‬
‫כבר התפשטו באירופה.‬
‫למרות שלא בפירוט מרשים שכזה.‬
‫האפיפיור עצמו אמר‬
‫שיש צורך באדם בעל הכישורים שלך‬ ‫במסע הצלב הקרב.‬
‫מישהו שיודע איך להילחם במהמט.‬
‫היה סמוך ובטוח שאהרוג את הסולטן.‬
‫אבל המלך מתיאס,‬
‫זעמו של מהמט אינו יודע גבולות.‬
‫באביב, הוא יגיע בכוונות זדון ועם כל צבאו.‬
‫אבל ברגע שאתה וצבאך האדיר‬
‫תשלבו עימי כוחות,‬
‫תבוסתו של הטורקי הגדול ודאית.‬
‫כל דבר בעיתו.‬
‫בשבועות הבאים נשלח שגריר‬ ‫עם חדשות לגבי תוכניותינו.‬
‫ולאד אומר בבירור,‬
‫"זה מה שכבר עשינו לעות'מאנים.‬
‫"אני האיש שלך בשטח.‬
‫"ודרך אגב,‬
‫"הנה שני שקים‬ ‫של אפיהם ואוזניהם וראשיהם, תיהנה."‬
‫מתיאס קורבינוס מנצל את ולאד למטרותיו שלו.‬
‫ההונגרים מתייחסים לוולאד‬ ‫כפי שהעות'מאנים מתייחסים אליו.‬
‫הם רואים בו חלק ממשחק פוליטי גדול יותר.‬
‫הם ישתמשו בו כל עוד הוא מועיל,‬ ‫וכשהוא יפסיק להביא תועלת‬
‫הם ינטשו אותו.‬
‫אבא, קח אותי איתך.‬
‫בקרוב תזכה להצטרף אליי למערכה.‬
‫אבל התאמנתי עם היניצ'רים.‬
‫חרבי חדה.‬
‫חרבך אולי חדה, באיזיט, אבל אתה אינך מוכן.‬
‫עליך ללמוד אסטרטגיה וטקטיקה.‬ ‫ללמוד את אלכסנדר ואת קיסר.‬
‫באיזיט, עליי לדבר עם אביך כעת.‬
‫האם אבי מת?‬
‫אנחנו סבורים שוולאד מחזיק אותו בשבי.‬
‫הוא מפלצת.‬
‫איך יכולת אי פעם לכנותו "אחי"?‬
‫אני מבטיח שאחזור הנה עם חמזה ביי.‬
‫כשתמצא את ולאד, גרום לו לסבול.‬
‫ב-26 באפריל, 1462, מהמט יוצא לוולאכיה,‬
‫היכן שגורלו של בן ערובה עות'מאני אחד‬ ‫כבר נחרץ.‬
‫אל דאגה, קטאבולינוס פאשה.‬
‫הסולטן שלך יגיע בקרוב כדי להצילך.‬
‫ו-ולאד דרקולה ממתין.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬