28 MAJ, 1453
BELÄGRINGENS ÅTTONDE VECKA
Några timmar innan Mehmet påbörjar sin sista attack
skakar en olycksbådande syn båda sidor.
KONSTANTINOPEL DET ÖSTROMERSKA RIKETS HUVUDSTAD
Varför har Gud övergivit oss? Hamnar vårt öde hos de osmanska hundarna?
Staden är ännu inte förlorad.
Den venetianska flottan är på väg.
Kommer de inte imorgon gör de ingen nytta.
Rykten om att en flotta på 40 skepp ska anlända har cirkulerat i veckor
men dess exakta läge är okänt.
Jag tror att alla, trots utsikterna, hoppades.
Man vill så klart hoppas att befrielsen ska komma.
"Väst kan inte glömma oss."
De vet att Venedig har röstat för att skicka hjälp
i form av sin flotta och soldater, så hjälpflottan är på väg.
Dag efter dag går de upp och tittar efter den
och den kommer inte.
Vi kan hålla tillbaka turkarna, kejsare, jag lovar.
Giustiniani?
Murarna kommer att hålla.
Turkarna har lidit stora förluster för varje attack.
Det är inte jag som behöver övertygas, kära Giustiniani.
Mitt hopp är oskiljbart från staden.
Det måste det inte vara, kejsare.
Jag har några vänner i Galata. De erbjuder sig att ta oss...
...dig och ditt hov, ut ur staden.
Lämna staden? Nu?
-Det finns ingen skam i det. -Ska du lämna striden?
Det är ingen ära i självmord. De dödar oss.
-Jag dödar dig, din ynkrygg! -Stopp!
Loukas, skulle du lämna din kejsare och dina landsmän i ett sådant här läge?
Jag är bara orolig för kejsarens säkerhet.
Om det här är slutet för det romerska riket...
...ska jag dö för att försvara det.
Ni som älskar mig, och ert rike...
...lyft era svärd och följ med mig i striden!
Vi ska skriva vår historia i dessa ödets timmar.
Alla imperier har en början smidd av blod, stål, tur och erövringar.
År 1453 utkämpar den romerska kejsaren Konstantin XI
och den osmanska sultanen Mehmet II ett stort slag om Konstantinopel.
Tjugotre arméer har försökt erövra den legendariska staden.
Alla har misslyckats.
Ur blodbadet kommer en härskare att segra
och förändra historien för de följande 300 åren.
Ett rikes uppgång blir ett annat rikes fall.
Turkarna kommer rikta attackerna mot landmurarna.
Deras främsta mål kommer att vara Sankt Romanus port.
Den är nästan förstörd av deras kanoner
och de har ställt upp sina enheter precis mitt emot den.
Vi måste försvara den med allt vi har, där.
Giustiniani, du får allt vi kan få tag på.
Vi behöver alla män i stridbar ålder.
Gamla och präster kan försvara murarna på sjösidan.
Loukas, eftersom turkarna kommer att ta den här vägen...
...behövs dina kanoner vid Sankt Romanus port nu genast.
Det kommer inte på fråga.
De behövs vid murarna längs Gyllene hornet.
Skeppen väntar på att anfalla.
De kommer inte från Hornet. Det är för stor risk.
De stormar den här porten. Alla kanoner behövs för att stoppa dem.
Jag är övertygad om att du kan försvara dem utan mina kanoner.
Du är det militära geniet...eller hur?
Det är ingen vädjan.
Jag tar inte order från katolska pirater.
Jag har dödat hundratals under den här belägringen.
-En till gör ingen skillnad. -Nu räcker det!
Vi har inte tid att gräla.
Du ska få dina kanoner, men sluta med det här.
Vi klarar upp det här när turkarna är borta.
Människor har en förmåga att gräla även om de hotas av utplåning.
Konstantin måste lugna ner Giustiniani och Notaras
och få dem att vakna och inse att de har ett större problem.
Kapten Tommaso är tillbaka med brådskande nyheter.
Skicka in honom.
Några veckor tidigare
har Konstantin beställt utkikar för att hitta venetianerna.
Deras ankomst skulle kunna rädda staden.
Vi tog oss förbi blockaden.
Vi spanade ut över haven hela natten...
...men såg inga skepp.
Beskedet betyder att den venetianska flottan är minst en vecka bort.
Romarna får klara sig själva.
Tack, kapten.
Konstantin kunde inte kapitulera.
Han kunde inte ge upp, för på sina axlar bar han
mer än sin värdighet och sitt hopp för sig själv och sin familj.
Han förkroppsligade något som hade satts igång
tusen år tidigare, då staden grundades av hans namne, Konstantin den store
som hade grundat staden och uppkallat den efter sig själv.
Från 1400-talet hade det varit en nästan oavbruten historia
av imperiemakt och kristendom. Det var för mycket för att bortse från.
Konstantin säger: "Det här är mitt folk.
De är värda att dö för. Jag ska inte låta dem dö ensamma.
Jag ska leda dem och dö med dem."
29 MAJ, 1453
Dagen kommer, 29 maj, före gryningen.
Mehmet insåg att det var nu eller aldrig.
Mehmet beordrar kanonerna att intensifiera spärrelden mot de försvagade murarna.
Ett genuesiskt skepp avseglar snart från Gyllene hornet.
Ta med dem du kan. Åk till Chios.
Nej, jag lämnar dig inte!
Gör det om du bryr dig om mig.
Det ger mig styrka att veta att du är säker.
Lova mig att vi träffas i Chios.
Gå nu.
Vi kommer nog att få löneförhöjning.
-Nu skickar vi de jävlarna till helvetet. -Till helvetet!
Giustiniani och hans kvarvarande män
placerar sig mellan de inre och de yttre murarna vid Sankt Romanus port,
vilket snart kommer att bli dödens fält.
För de genuesiska legosoldaterna och deras ledare finns det två vägar ut.
Seger eller död.
Tjugotre arméer har försökt att inta den här staden...
...och misslyckats.
Min egen far...
...tvekade vid de här murarna, liksom era fäder som slogs bredvid honom.
I kväll...
...ska vi hämnas dem!
Det är Allahs vilja.
Profeten sa: "Du kommer att erövra Konstantinopel.
Hon kommer att få en underbar ledare...
...och en underbar armé."
Låt oss nu uppfylla vårt öde.
Sedan...
...ska vi med händer och sinnen smida en ny era ur askan.
Allahu akbar!
Det röda äpplet kommer ges till de trogna. Allahu akbar!
Mehmet vet vad han ska göra och när han ska göra det.
Man erövrar och får rikedomar.
Men han talar också till soldaternas religiösa sida.
"Gud hjälper oss att segra."
Men gör också sig själv till norm. "Jag är med er, därför ska vi segra."
Innanför Konstantinopels murar gör kejsaren sina män klara.
Slaget kommer att avgöra stadens öde.
Män!
Ni vet vad som väntar utanför murarna.
Var inte rädda.
Vi har äran att försvara staden som Konstantin den store byggde ur gruset!
Vi har skyddat Europa från plågoriset islam i tusen år.
Om det mäktiga romerska riket...
...måste ta slut ikväll...
...så låt det inte bli lätt.
Slipa era svärd och stålsätt era själar, för vi slåss som bröder, som romare!
Augustus...
...Justinianus...
...Konstantin...
...de kommer att se på.
Konstantin håller ett fantastiskt tal precis innan slaget.
Han talar till både italienarna och bysantinerna
och påminner speciellt bysantinerna
om vilka deras förfäder var - hjältarna i Roms historia.
De får en medryckande påminnelse: "Var värdig era förfäder."
Det är nog nu han är uppgiften duglig, när det äntligen är dags.
Han var beredd att dö för en sak han trodde på.
Ring i larmklockorna.
Skicka basji-bosukerna.
Skicka basji-bosukerna!
Full fart framåt!
Attackera!
Basji-bosuk betyder ordagrant "galna huvuden".
De våldsamma men oberäkneliga frivilliga är Mehmets första våg av angripare.
Före gryningen attackerar de i vågor.
Först skickar han de trupper han kan avvara. De får vara kanonmat.
Gör er redo, pojkar! Spänn!
Sikta!
Släpp!
Den första vågen av de umbärliga varade några timmar.
Efter det var försvararna trötta
medan osmanerna förberedde anfallets andra våg.
Skicka de reguljära.
De disciplinerade osmanska reguljära soldaterna är helt olika Basji-bosukerna.
De är den mest fruktade armén på Balkan.
Att legosoldater eller utländska experter användes i belägringen glöms ofta bort
när den bara ses som en krock mellan kristna och muslimer.
Där fanns personer från båda religioner och från hela världen
som hjälptes åt hos den som bjöd högst.
Sikta!
Släpp!
Sikta!
Anfall framåt!
Släpp!
Avfyra bombarderna!
Giustiniani gör om de små kanonerna till provisoriska hagelgevär.
Osmanerna lider stora förluster men upprätthåller anfallet.
Giustiniani och hans män rusar utanför de yttre murarna och ner i vallgraven.
Turkarna är ingen match för Giustiniani. Det finns fortfarande hopp.
Mehmet skickar våg efter våg av trupper
men efter fyra timmars strid vänder slaget till försvararnas fördel
och osmanerna lyckas inte bryta upp murarna.
-Sultan, vi måste retirera och omgruppera. -Nonsens.
-Vi förlorar slaget. -Vi attackerar igen.
-Vi har bara Janitsjarerna. -Skicka dem, då!
-Om de misslyckas har vi ingen armé! -Om!
-Tänk om, sultan. -Jag ska ta den här staden.
Det här är galenskap!
Ur vägen, gamle man.
De två första vågorna av anfallet bröt inte igenom stadens försvar.
De legendariska Janitsjarerna är hans sista hopp om att ta Konstantinopel.
Mäktiga Janitsjarer!
Ni har utan rädsla skyddat riket i 100 år
och stått mellan er sultan och kaos.
Nu beordrar jag er att gå ut och skapa kaos.
Nu tar vi Äpplet!
Attackera!
Ta sultanen!
Sultan!
Läget vänder återigen
när Janitsjarerna fortsätter sin framryckning mot Sankt Romanus port.
Janitsjarerna var de mest fruktade i den osmanska armén.
Giustiniani är med sina män.
Och här kommer Janitsjarerna som är de bäst tränade,
de mest disciplinerade, och fanatiskt lojala.
De skriker, de har färggranna uniformer och trummorna ljuder.
Det måste ha varit skräckinjagande.
Janitsjarernas obevekliga framryckning försvagar det desperata försvaret
som Giustiniani upprättat.
Reträtt!
Han tvingas att beordra reträtt tillbaka till murarnas säkerhet.
Spring! Fortsätt! Kom igen.
Inuti staden råder panik bland invånarna
när Janitsjarerna närmar sig Sankt Romanus port.
Reträtt!
Få in dem här och stäng porten. Nu!
Ja, kapten!
Reträtt!
Skynda!
De kommer! Stäng porten!
-Vi har fortfarande män där ute! -Stäng den!
Porten är öppen! Kom igen!
Stäng porten nu!
Han måste till läkare, annars klarar han sig inte.
Armborsteld!
Kom igen!
Bana väg!
-Vart tar ni honom? -Han behöver en läkare.
Han får inte gå. Hans män kommer att ge upp.
-Förlåt. -Du får inte gå, Giustiniani.
Staden kommer att falla.
Det ser inte bra ut, kejsare. Rädda ditt eget skinn.
Giustiniani slogs mycket bra.
Han slogs tappert... tills han inte gjorde det.
På belägringens sista dag var han...
Han slogs först mycket tappert
men flydde då han blivit skjuten och insåg att det var slut.
Man visste att staden var dödsdömd.
Det finns många redogörelser för vad som hände.
Kanske hade han bara slut på energi. Hans moral var sargad.
När de ser Giustiniani lämna platsen
sjunker moralen hos försvararna helt.
Vi fick dem!
Framryckning!
Reträtt! Kommendören har lämnat slaget!
Efter två månader av träffar från Mehmets kanoner
är mycket av den yttre muren bara spillror.
Försvararna övermannas
när tusentals osmanska soldater strömmar in genom bräscherna.
Gode Gud.
Vår älskade stad...är förlorad.
Skynda till murarna vid Marmarasjön medan du kan.
Nej, det finns ett skepp som väntar på oss i hamnen.
Vi hinner fly om vi ger oss av nu.
Jag ska till Gud.
Det är min plikt.
Rädda dig själv.
-Skulle jag lämna dig? -Jag beordrar dig!
Berätta för världen hur...tappert...
...vi romare slogs idag.
Morior invictus.
Det här är ett talande tillfälle.
Sphrantzes säger till kejsaren: "Du borde fly.
Vi har skepp. Vi kan ta oss förbi blockaden."
Konstantin hade nog kunnat göra det men tackar nej till Sphrantzes:
"Nej, det är mitt folk. Jag lämnar dem inte att dö ensamma.
Jag ska leda dem och dö med dem." Det är ett anmärkningsvärt beslut.
Kejsaren ser turkarna strömma in.
Han visste att han skulle dö. Hans chanser var otroligt små.
Istället sa han till fienden: "Nej!"
Han ger samma svar som spartanerna gav vid bergspasset Thermopyle, med Leonidas.
"Jag skulle hellre dö på fötter än att leva på knä."
Han störtar in där slaget är som tätast...
...och ingen ser honom igen.
Skynda på!
Kvinnor och barn först!
Om Giustiniani magiskt hade försvunnit kvällen före det sista slaget
hade han definitivt blivit ihågkommen som en hjälte.
Det här är turkarnas stad.
Om du ger dig av nu kan du ta dig genom blockaden.
Kom igen!
Kom nu.
Vi åker nu.
Efter att ha visat sådan otrolig styrka och tapperhet flyr han tyvärr...
Hissa segel!
...och till slut dör han.
Den fruktade venetianska flottan på väg mot staden kommer aldrig fram.
Venetianerna väntade och väntade.
Till slut satte de samman en armada att skicka till Konstantinopel
men den avseglade för sent.
Den nådde inte Egeiska havet förrän efter Konstantinopel hade fallit.
Korståg hörde till historien.
29 MAJ, 1453
Den 29 maj, 1453 går sultan Mehmet II in i Konstantinopel.
Han är 21 år gammal
och utropar sig till Kayser-i Rûm - Roms nya Caesar.
Men osmanerna kommer alltid att kalla honom Fatih - erövraren.
Han hade gjort något som många de föregående...
...sjutton hundra åren hade försökt och misslyckats med.
Han gjorde slut på det romerska riket när han bara var 21.
Med Konstantins nederlag blir Konstantinopel till Istanbul,
det osmanska rikets huvudstad.
Mehmet intar staden och beger sig direkt till Hagia Sofia.
Det är den största byggnaden i hela Europa.
Det beskrivs hur han går genom byggnaden
och går runt på kupolerna för att syna skönheten.
Han beskriver det som att han nu är i himmelriket.
Det är inte bara symboliskt.
För honom är det andligt och ett fullbordande
av det som hadith-traditionen berättade,
att den som tar Konstantinopel kommer att bli verkligt välsignad.
Sultan, vi har hittat storhertigen.
Och kejsaren?
Inte än.
Ta in honom.
Det räcker.
Var hälsad, sultan.
Jag är Loukas Notaras, storhertig och högsta befälhavare över militären.
Ers majestät, jag är här för att erbjuda mina tjänster.
För att förära din seger har jag tagit med en gåva.
Varför gav du inte det till kejsaren då han behövde det?
-Jag... -Vad är du för en skurk
som skor sig fast kvinnor och barn svälter?
Du missförstår mig.
Skulle jag...
...missförstå?
Snälla, mina avsikter är hederliga.
-Fråga din vesir, Halil. -Çandarlı Halil?
Vi försökte avsluta belägringen snabbt för att undvika blodspillan.
Om du kallar hit honom kan han intyga det.
För ut byrackan. Han skulle se bättre ut utan huvud.
Nej, snälla! Sultan!
Snälla, nej!
Nåd!
Gratulerar, sultan.
Du har vunnit en stor seger.
Tack...min lärare.
Vad ska du göra med din nya ädelsten?
Jag ska bygga imperiets huvudstad här.
Det nya Rom.
Det blir storartat.
Ja.
Min lärare...
...när min far kom tillbaka och tog tronen ifrån mig.
Kommer du ihåg vad du sa?
Du sa: "När din tid verkligen är kommen...
...kommer du att ta din rättmätiga plats på tronen...
...och kasta ut allt som vittnar om det förgångna."
Och nu är du en självständig man.
-Varför trodde du inte på mig? -Jag gav allt jag kunde...
...så att du skulle lyckas.
Nu går jag villigt i exil.
Inte exil.
Storvesir, återförena Çandarlı Halil med sin kära vän, Loukas Notaras.
Med nöje.
Allt jag har gjort har jag gjort för att tjäna dig.
Kom ihåg det när du blir gammal. Om du blir gammal.
Tack för alla dina lektioner. Jag kommer att minnas dem.
Alla kallar det för Konstantinopels fall.
Det var inget fall. Ingenting föll. Det var en erövring.
Erövringen av Konstantinopel
kan anses vara den första stora segern för kanoner mot städer.
Det var en stor händelse som visade hur effektiva kanoner kan vara mot murar.
Det förklarade att murar nu var förlegade.
Det är få personer i världshistorien som kan kalla sig världserövrare.
Mehmet, erövraren, förändrade på många sätt världshistorien.
Ett mäktigt imperium som fortsätter att härska
över en tredjedel av Europa, större delen av Nordafrika,
hela Mellanöstern på väg mot Persiska viken
och ibland också mot Sydostasien.
Det är då denna stat går
från att bara ha varit ett furstendöme på gränsen mellan kristenhet och islam
till att bli den dominerande kraften i världspolitiken i 300 år.
Min son, Det röda äpplet är ditt.
Det är ditt nya imperiums belöning.
Det är nu...
...det börjar.
Undertexter: Olof Andersson