Nekoliko sati prije konačnog napada Mehmeda
preteći spektalk postresao je obje strane.
Fixed by: www.exyusubs.com
Zašto nas je Bog napustio?
Zar će našu sudbinu određivati otomanski psi? -Grad još nije izgubljen.
Tako je, mletačka flota je na putu.
Ako ne dođu sutra, nema nam spasa.
Već nedjeljama kruže glasine o 40 venecijanskih brodova,
ali nitko ne zna njihovu trenutnu lokaciju.
Svi su se nastavili nadati usprkos svemu.
Svatko se naravno nada da će spasenje doći.
"Zapad nas ne smije zaboraviti."
Znaju da je Venecija glasala za slanje pomoći, kako u obliku flote,
tako i vojnika. To znači da je spasilačka flota na putu.
Iz dana u dan, čekaju pojavu brodova na horizontu
ali oni ne dolaze.
Zaustavit ćemo Turke, care, ovbećavam vam.
Gospodaru Đustinijani? - Zidovi će izdržati, care.
Turci su pretrpeli velike gubitke sa svakim napadom.
Ne morate mene uveravati u to, dragi Đustinijani.
Moja sudbina je povezana s ovim gradom. -Ne mora biti, care.
Imam prijatelje u Galati.
Obećali su nas odvesti na sigurno u slučaju nužde.
Da napustim grad? Sad? -nema sramote u tome. -Napustio bi bitku?
Nema časti u samoubojstvu. Turci će nam odrubiti glave.
Ja ću tvoju sad da odrubim, kukavice!
Gospodaru Lukase, napustili biste cara u ovakvom trenutku?
Zabrinut sam, naravno, samo za sigurnost cara.
Ako ovo mora biti kraj rimskog carstva,
umrijet ću braneći ga. Svi koji me vole... i ovo carstvo,
neka uzmu mač i pridruže mi se u bitci!
Hajde da napišemo našu povijest u ovim sudbonosnim satima.
Preveo: Edigs0
Svatko kraljevstvo ima svoj početak,
stvoreno u krvi, čeliku, sreći i pohodu.
1453. god, rimski car Konstantin XI, i otomanski sultan Mehmed II,
vodili su epsku bitku za Konstantinopolj.
23 vojske su pokušale da osvoje legendarni grad, ali nisu uspele.
Iz masakra će izaći jedan vladar koji će pobijediti
i promijeniti tok povijesti u narednih 300 godina.
Da bi jedno carstvo moglo da se uzdigne, drugo mora da propadne.
Turci će fokusirati svoje napade na kopnene zidove.
Vrata Svetog Romana biće njihov osnovni cilj.
Njihova artiljerija ju je skoro uništila,
i oni gomilaju svoje jedinice direktno ispred.
Moramo da je obranimo sa svime što imamo.
Gospodaru Đustinijani, imat ćete sve što imamo.
Biće nam potrebni svi muškarci spremni za borbu.
Starci i svećenici će braniti morske zidove.
Gospodaru Lukase, znajući da će Turci stići ovamo,
morate svoje topove usmjeriti ka kapiji Sv. Romana.
Nema šanse. Potrebni su za obranu zidova Zlatnog roga.
Njihovi brodovi jedva čekaju da napadnu. -Neće napasti odatle.
Previše je rizično. Napast će ova vrata.
Vaši topovi ih moraju zaustaviti. - Gospodaru Đustinijani,
siguran sam da ćete ih pobijediti i bez mojih topova.
Vi ste vojni genije, zar ne?
To nije molba.
Ne primam naređenja od katoličkih gusara.
Ubio sam stotine ljudi u ovoj opsadi.
Ubijem li još nekog, neće mi ništa značiti. -Sad je dosta!
Nemao vremena za prepirke.
Dobit ćete svoje topove, Đustinijani, ali prekinite s tim.
Vidjet ćemo se mi opet kad se sve ovo završi.
Ljudi imaju tendenciju da se svađaju.
Čak i ako su pod pritiskom.
Konstantin je podsjetio Đustinijanija i Notarasa
da imaju prečih problema.
Gospodaru, kapetan Tomaso ima važne vijesti. -Neka uđe.
Prije tri i po nedjelje,
Konstantin je poslao ljude da pronađu venecijansku flotu.
Njen dolazak mogao bi da spasi grad.
Prešli smo blokadu, gospodaru.
Promatrali smo more od sumraka do svitanja,
ali nismo vidjeli brodove.
Ova strašna vijest značila je da flota neće stići za najmanje još nedjelju dana.
Rimljani su prepušteni sami sebi.
Hvala, kapetane.
Konstantin se nije mogao predati.
Nije to mogao da odustane jer je nas svojim ramenima nosio
ogromnu količinu odgovornosti
za sebe i obitelj. On je bio oličenje nečega
što je sprovedeno u akciju tisućama godina ranije,
sa osnivanjem tog grada, od svog imenjaka, Konstantina Velikog...
koji je osnovao taj grad i dao mu svoje ime.
Od 15. vijeka, grad je bio
gotovo neprekidno centar imperijalne moći i kršćanstva.
Jednostavno nije želio odustati od svega toga.
Konstantin je rekao: "Ovo su moji ljudi
i neću ih ostaviti da umru sami.
Biću njihov vođa i umrijet ću s njima."
Očekivani dan dolazi, 29. svibanj, prije zore.
Mehmed je shvatio da je to sad ili nikad.
Mehmed naređuje svojoj artiljeriji da pojača paljbu na oslabljene zidove.
U Zlatnom rogu se nalazi brod Đenovljana spreman za plovidbu.
Povedi koga možeš, i idi na otok Kios. -Neću te ostaviti!
Ako ti je stalo do mene, otići ćeš.
Znajući da si na sigurnom daće mi snagu.
Obećaj mi da ćeš mi se pridružiti u Kiosu.
Idi sad.
Mislim da zaslužujemo povišicu, momci.
Poslat ćemo ove gadove natrag u pakao! -U pakao!
Đustinijani i nekolicina njegovih ljudi
zauzimaju položaje između unutrašnjeg i vanjskog zida,
na kapiji Sv. Romana. Područje koje će uskoro postati polje smrti.
Za đenovske plaćenike i njihovog vođu postoje samo dva izlaza:
pobjeda ili smrt.
23 vojske pokušale su da osvoje grad, ali nisu uspele.
Moj otac nije uspio srušiti ove zidove,
kao što nisu uspjeli ni vaši očevi koji su se borili uz njega.
Večeras, ćemo ih osvetiti.
Alah to želi.
Prorok je rekao: "Ti ćeš osvojiti Carigrad.
Hrabri vođa će to uraditi,
sa svojom velikom vojskom."
Ispunimo našu sudbinu.
Nakon toga, ulazimo u novu eru napornim radom i zdravim razumom.
Vjerni će dobiti Crvenu jabuku! -Alah je veliki!
Alah je veliki!
Mehmed zna što treba učiniti i kada to učiniti.
Garantirao je bogatstvo svojim vojnicima.
Alio on se također osvrnuo ka njihovoj religioznosti.
"Bog je s nama i pomoći će nam da pobijedimo."
On je bio garancija za njih. "Ja sam s tobom, zato ćemo pobijediti."
Unutar zidina Carigrada, car priprema svoju vojsku.
Bitka će odlučiti sudbinu grada.
Vojnici!
Znate što vas čeka iza ovih zidova.
Ne bojte se.
Imamo čast braniti grad kojeg je Konstantin Veliki izgradio iz ničega.
Mi smo branioci koji tisućama godina nisu dozvolili
širenje islama po Europi!
Ako će veliko Rimsko carstvo
pasti večeras, neka ne padne tako lako.
Naoštrite svoje mačeve i pripremite se,
jer ćemo se boriti kao braća, kao Rimljani!
Kolovoz, Justinijan, Konstantin...
oni će nas promatrati!
Konstantin je održao divan govor, neposredno prije bitke
obraćajući se Talijanima i Vizantijcima,
a posebno Vizantijcima, čiji su preci bili
veliki rimski junaci.
Podsjeća svoje trupe: "Budite dostojni svojih predaka."
Mislim da je to trenutak
kada se car najbolje pokazao.
Bio je spreman da umre zbog razlogom u koji je vjerovao.
Aktivirajte alarm.
Pošalji Bašibozukse. - Pošaljite Bašibozukse. -Naprijed!
u napad!
Riječ bašibozuk bukvalno znači "lude glave."
Ovi hrabri i nepredvidivi volonteri formirali su prvi val napada.
Napadali su u talasima, prije svitanja.
Prvo je slao manje važne trupe.
Oni su bili "topovska hrana."
Spremite se, momci. Nategnite! Nišanite!
Palite!
Imali su prvi val potrošnih ljudi
koji je trajao nekoliko sati.
Branioci su bili umorni nakon toga,
dok su se Osmanlije pripremale za drugi val.
Pošalji legionare.
Disciplinovani legionari bili su drugačiji od Bašibozuksa.
Oni su vojnici kojih su se najviše plašili na Balkanu.
Upotreba plaćenika ili stanih stručnjaka
često se zaboravlja tokom opsade
jer se to čini kao jednostavan sukob između kršćana i muslimana.
Bilo je predstavnika obje religije iz cijelog svijeta
koji su pomagali jedni drugima uz naknadu.
Nišanite!
Palite!
Nišanite!
U napad!
Palite!
Pucajte iz topova.
Đustinijani transformira male topove u improvizovane puške.
Osmanlije trpe velike gubitke, ali nastavljaju napadati.
Đustinijani i njegovi ljudi
su pojurili izvan barikada vanjskih zidova prema jarku.
Đustijinani će ih nadjačati, gospodaru.
Još uvijek ima nade.
Mehemd šalje još trupa, ali poslije 4 sata borbe,
bitka se okreće u koristi branitelja
a Osmanlije nisu u stanju da probiju zidove.
Sultane, moramo se povući i pregrupisati. -Gluposti.
Izgubit ćemo bitku. - Napast ćemo opet.
Ostali su nam samo janičari! -Pošalji ih onda!
Ako ne uspiju, nećemo imati vojsku!
Ako ne uspiju. -Sultane, razmislite o ovome. -Zauzeću ovaj grad!
Ovo je ludilo!
Skloni mi se s puta, starče.
Prva dva valova napada nisu bili u stanju probiti obranu grada.
Legendarni janičari su bili njegova posljednja nada za osvajanje grada.
Moćni janičari! Hrabro ste štitili carstvo vjekovima,
stojeći između sultana i haosa.
Sad vam naređujem da krenete naprijed i izazovete kaos.
Uzmimo Jabuku!
U napad!
Uhvatite sultana!
Sultane!
Situacija se ponovno mijenja
jer janičari nastavljaju vršiti pritisak na kapiju Sv. Romana.
Janičari su bili najstrašnija sila osmanske vojske.
Đustinijani je sa svojim ljudima.
A sa druge strane dolaze janičari, koji su najviše obučeni,
najdisciplinovaniji, koji su izuzetno lojalni.
Vrištali su. Imali su te šarene odore. Bubnjevi su lupali.
Sigurno je bilo zastrašujuće.
Neprestani napadi janičara
oslabili su obranu Đustinijanija. -Povlačenje!
Povlačenje! Prisiljavajući ga da se povuče iza gradskih zidina.
Hajde! Požurite! -Unutar grada, panika je progutala građane
dok su se janičari približavali kapiji Sv. Romana.
Povlačenje!
Uvuci naše i zatvori kapiju! - Razumijem! -Povlačenje!
Požurite!
Dolaze! Zatvorite kapiju! - Naši su još uvijek vani!
Zatvorite kapiju!
Kapija je otvorena! U napad!
Zatvorite tu kapiju!
Moramo ga odvesti doktoru, inače neće preživjeti!
Pucajte!
Idemo, ljudi! - Sklonite se s puta.
Gdje ga vodite? -Povrešen je. Mora kod doktora.
Ako on ode i njegovi ljudi će otići! -Žao mi je.
Moraš ostati, Đustinijani.
Grad će pasti.
Nema svrhe, care.
Spašavajte živu glacu.
Đovani Đustinijani se hrabro borio skoro do samog kraja.
Poslenjeg dana opsade... Moramo biti fer prema njemu.
Hrabro se borio, ali onda je pobjegao
jer je bio povrijeđen i shvatio da je gotovo.
Grad je bio osuđen na propast.
Postoje različite priče o onome što se dogodilo.
Možda Đustinijani nije imao više snage.
Onog trenutka kad su vidjeli kako odlazi
propao je i moral ostalih branitelja.
Imamo ih! Naprijed!
Povlačenje! Komandant je napustio bitku! Povlačenje!
Nakon dva mjeseca bombardiranja,
veliki dio vanjskog zida je uništen. Branioci su šokirani
jer na tisuće Osmanlija prolaze kroz pukotine u zidovima.
Blagi Bože.
Naš voljeni grad je izgubljen.
Bježi odavde dok još ima vremena. -Ne, care.
U zaljevu nas čeka brod.
Još uvijek se možemo izvući.
Bog me čeka, prijatelju.
To je moja dužnost.
Spašavaj živu glavu. -Misliš da ću te napustiti? -To je naređenje!
Reci svijetu kako smo se hrabro borili ovdje.
Nema povlačenja, nema predaje.
Mislim da je to bio jedan od najnevjerojatnijih tenutaka.
Franciz je savjetovao cara da pobjegne.
Rekao mu je:"Naši brodovi će proći kroz blokadu."
Vjerojatno to mogao uraditi,
ali on odbija i kaže Francizu: "Ne, oni su moj narod.
Neću ih ostaviti da umru sami. Umrijet ću s njima."
Što je bila prilično neobična odluka.
Car je video kako se Turci probijaju. Znao je da će umrijeti.
Umjesto da bježi,
rekao je svom neprijatelju: "Ne!"
A odgovor koji daje je zakletva
koju su dali Spartanci u bitci kod Termopila.
"Radije bih umro stojeći nego da živim na koljenima"
Zatim je potrčao u bitku...
...i nestao zauvijek.
Požurite!
Ako je Đustinijani nekako uspio pobjeći odatle,
noć prije posljednje bitke, ostat će upamćen kao heroj.
Turci su zauzeli grad.
Ako sad kreneš, moći ćeš proći blokadu.
Hajde.
Idemo.
Nažalost, nakon što je pokazao takvu nevjerojatnu hrabrost
on bježi. Podignite jedra! -I na kraju umire.
Strašna Venecijanska flota nikad nije stigla u Carigrad.
Mlečani su čekali i čekali.
A kad su konačno sastavili flotu da je pošalju u Carigrad,
bilo je prekasno.
Stigla je samo do Egejskog kad je Carigrad već pao.
Krstaški ratovi su bili stvar prošlosti.
29. svibnja 1453. godine, sultan Mehmed II ulazi u Carigrad.
Ima je 21 godinu i proglašava sebe "novim carem Rima."
Ali Osmanlije će ga pamtiti kao "Osvajač."
Napravio je nešto što mnogi nisu uspjeli prije njega...
u posljednjih 1700 godina.
Pobijedio je Rimsko carstvo. A to je učinio kad je imao samo 21 godinu.
Nakon Konstantinovog poraza, Carigrad postaje Istanbul,
glavni grad Otomanskog carstva.
Nakon što je osvojio grad otišao je pravo u katedralu Aja Sofije.
To je najveća katedrala u cijeloj Europi.
On je čak opisao kako ulazi u katedralu, kako je šetao njenom
unutrašnjošću, i popeo na vrh kupole, diviti se njenoj ljepoti.
Po njegovim riječima tada se osjećao kao na nebu.
To nije bio samo simbolički čin, bilo je to za njega mistično,
jer prema hadžijskoj tradiciji
onaj koji osvoji Carigrad, može biti zaista blagoslovljen.
Sultane, našli smo Velikog Vojvodu. -A cara? -Nismo još.
Uvedite ga.
Dosta.
Pozdrav, sultane. Ja sam Lukas Notaras, Veliki Vojvoda
i vrhovni komandant vojske.
Vaše Veličanstvo, ja sam ovdje da vam ponudim naše usluge.
I u čast vaše pobjede, donio sam poklon.
Zašto to zlato nisi dao caru kad mu je trebalo?
Gospodaru, ja... -Kakav si ti to prevarant?
Štekaš blago, dok ostali crkavaju od gladi oko tebe.
Sultane, griješite. - Ja...sam pogriješio?
Molim vas, moje namjere su časne.
Pitajte svog vezira Halil-pašu. -Čandir-pašu?
Da, surađivao sam s njim da okonačam opsadu,
kako bi izbjegli krvoproliće.
Ako ga pozovete, potvrdiće sve ovo.
Vodite ovog psa od mene. Izgledat će bolje bez glave.
Ne, molim vas! Sultane! Imajte milosti!
Čestitam, sultane.
Ostvarili ste veliku pobjedu.
Hvala ti, učitelju.
Što ćete raditi sa svojim novim draguljem?
Ovdje ću izgraditi glavni grad svog carstva.
Novi "Rim". -Izgledat će sjajno. -Hoće.
Učitelju, kad se moj otac vratio
i oteo mi prijesto,
da li se sjećaš svojih riječi?
Rekao si: "Kad zaista dođe vrijeme,
zauzećeš svoje dostojno mjesto na prestolu
i prepustićeš se preprekama prošlosti."
A sad si nezavisan čovjek.
Zašto nisi vjerovao u mene? -Dao sam sve od sebe,
kako bi vi uspjeli.
Sad ću dobrovoljno otići u izgnanstvo. -Ne u izgnanstvo.
Veliki veziru, neka se Čandir-paša pridruži svom prijatelju Notarasu.
Razumijem.
Sve što sam učinio, sultane, učinio sam da bih vam služio.
Zapamtitie to kad budete ostarili.
Hvala vam na svim vašim predavanjima, učitelju.
Zapamtit ću ih.
Svi to pamte kao pad Carigrada.
Nije to bio pad. Ništa nije palo. Bio je osvojen.
Osvajanje Carigrada
može se promatrati kao prva pobjeda topovima protiv utvrđenih gradova.
Bio je to veliki događaj koji je pokazao svijetu
koliko efikasni topovi mogu biti protiv zidova.
Time je dokazano da su zidovi postali beskorisni.
Malo je pojedinaca u povijesti svijeta
koji bi sebe mogli nazvati osvajačima. Kao "Mehmed Osvajač,"
koji bi promijenili svjetsku povijest na više načina.
Ovo veliko carstvo će obuhvatati trećinu Evrope,
veći dio Sjeverne Afrike cijeli Bliski Istok,
pa čak i neki dio jugoistočne Azije.
To je period kada se ta zemlja transformirala od manje kneževine,
koja je razdvajala kršćanski i islamski svijet,
u dominantnu silu, u svjetskoj politici u narednih 300 godina.
Sine moj, Crvena jabuka je tvoja.
To je dragulj tvog novog carstva.
Fixed by: www.exyusubs.com
I tako...
naše vrijeme počinje.