Se en verden med videre vidunder, -
- som du ellers aldri finne vil siden dagen da Jorden ble til.
Ingen eide ry som ynglingen, ei heller drott som landet verget.
Thi han dro sverdet ut av berget.
Men denne konges ry skal ikke hylles denne gangen.
Ei heller om ham handler denne sangen.
En ukjent saga på vår jord jeg feste vil i ord.
Den handler om fare og svik, og selv har jeg hørt den slik.
Jeg vil skildre en dristig ferd der kongens mann må svinge sverd.
Uten løgn og mén, hogd i hjerte og sten -
- som hver en saga stolt av hedenold.
Kristus er født.
Ja, så sannelig, Kristus er født.
- Hvor skal du? - I kirken.
Hvorfor det?
Støvlene mine. Hei, Agnes.
Hvor er støvlene mine?
- Er du ridder alt? - Hva?
- Er du ridder alt? - Ikke ennå.
- Du får raska på. - Jeg har tid.
Jeg har nok av tid.
Essel!
- Vent litt. - Skynd deg!
Essel. Essel.
La oss bli her. Kom igjen. La oss bare bli her.
- Kom deg opp. - Jeg er ikke rede ennå.
Jeg er ikke rede.
EN FILM ETTER
RIDDERROMANEN
AV ANONYM
SIR GAWAIN OG...
- Hvor har du vært? - Til messe.
- Du? Til messe? - Ja.
- Hele natten? - Ja.
Hvor er støvlene dine?
- Hva? - Hvor er...?
Du lukter som om du har vært til messe. Har du drukket altervin?
Jeg elsker deg, mor.
Du er ikke kledd.
- Jeg orker ingen morskap i år. - Men det er jo jul.
Det kommer flere julefester, flere gledelige julebudskap.
Reis, du. Mor deg.
Og fortell meg det du ser.
Før unge Gawain hit.
Kongen vil tale med deg.
Hvor er din mor?
Hun var ikke helt seg selv.
Så kom og sett deg her ved siden av oss.
Ved siden av meg og min dronning.
Den plassen er jeg ikke verdig.
Nei. Du skal være det i dag.
Plassens eiermann er ikke her. Hvem vet når han vender tilbake?
Ta plass.
JULESPILLET
Godt å se deg, Gawain.
Godt å ha... slekten ved sin side.
Ætt av eget blod.
Riddere her har vel utgytt nok blod til å fortjene plassen mer enn meg.
Det er sant.
Men du er min søstersønn.
Utsprunget av hennes skjød. Det er ikke de.
Når jeg ser på mine frender her i dag, så ser jeg...
kvad...
som ingen muse ville kunne synge...
eller drømme om.
Men hva ser jeg når jeg ser på deg?
Jeg innser at jeg ikke kjenner deg.
Jeg sier ikke dette i bebreidelse, -
- men i anger over at jeg aldri har bedt deg ta plass her.
Eller satte deg på kne da du var barn.
Og nå er det jul, -
- og jeg vil bygge broer.
Så før morskapen begynner...
skjenk meg en gave.
Fortell om deg selv, -
- så jeg kan lære deg å kjenne.
Jeg har ikke noe å berette, herre konge.
Ennå.
Du har ikke noe å berette ennå.
Ennå.
Se deg om, unge Gawain.
Hva ser du?
Jeg ser legender.
Ikke ta for lett på at du har plass i deres krets.
Hvem ellers?
Frender.
- Brødre. - Brødre.
- Brødre og søstre. - Søstre.
Jeg takker dere for å bryte brød med meg på denne velsignede dag.
Og den er velsignet.
Jeg skuet ut av vinduet denne morgen.
Og jeg så et land som er blitt formet...
av deres hender.
Dere har lagt de selvsamme hender på våre saksiske brødre, -
- som nå bøyer nakken i deres skygge som små barn.
Fred. Dere har skapt fred i kongeriket.
Så det er med fred at jeg nå sier til dere -
- at jeg... jeg er den heldigste i denne sal.
For jeg er iblant dere.
Jeg er iblant dere.
Før vi altså feirer Kristi fødsel, -
- la oss hedre en av våre egne, som har gjort storverk i hans navn.
Så en fortelling, eller et skuespill, kanskje.
Hva har dere å by på?
Hvem kan fryde min dronning og meg med et sagn eller et kvad, -
- som dere selv har kvedet?
Hold inne.
O du kongers konge. Tillat meg et vennlig julespill.
La den av dine riddere med mest mannsmot tre frem, -
- trekke blankt og med ære friste å treffe meg med et hugg.
Et treff, et streif, vil vinne hevd over dette mitt våpen.
Og heder og rikdom vil følge.
Men...
din forkjemper må avlegge dette løfte:
Treffer han, skal han ett år og én jul fra nå -
- begi seg til Det Grønne Kapell, seks dagsreiser mot nord, -
- finne meg, knele, og la meg hugge ham.
Om det var bloddråpe, eller bane, så vil jeg volde samme skade.
Og så skilles våre veier i tillit og vennskap.
Hvem, da? Hvem er villig til å stride mot meg?
Hjelp dronningen.
Gir du utfordring selv?
Selv om min vilje higer etter å springe over bordet mot deg, -
- så vil ikke legemet følge.
Visselig er det en iblant oss her -
- som vil kjempe mot denne ridderen på hans vilkår?
Jeg gjør det.
Jeg strider mot ham.
Jeg strider mot deg.
Forstår du denne utfordringen?
Ja.
Jeg tror jeg gjør det.
Husk at det bare er et spill.
Jeg trenger et sverd.
- Jeg trenger et sverd. - Gawain.
Før ditt slag, Grønne Ridder.
Gjør utfall, ellers gjør jeg det.
Hva er dette? Farer du med list?
Reis deg og strid!
- Hva venter du jeg skal gjøre? - Fatt mot.
Som du vil.
Du utfordret meg.
Jeg godtok det, og gjør det stadig.
Glem aldri hva som skjedde her, på denne juledag!
Om ett år.
ET ALTFOR KORT ÅR
Hvordan føltes det?
Hvordan føltes det da du...?
Som... å dele en melon, i to.
Og hvordan føles det?
Som ingenting.
Var du redd?
- Nei. - Er det bare noe du sier?
Jeg er her, og det er ikke han.
Kongen lånte meg sitt sverd. Visste du det?
- Holdt du sverdet hans? - Jeg holdt det ikke bare.
Se, den drabelige ridder Gawain. Halshugger, -
- melonkløyver som ikke kan...
få den opp å stå.
Du er Gawain, ikke sant?
- Du tar feil. - Jo, det er deg.
Du er alltid her.
De fleste kveldene kan du knapt gå herfra.
Men ikke til jul.
Har dere hørt det? Gutten drepte Den Grønne Ridder!
Med hans egen øks hogg han hodet av kjempen!
Og nå drikker han her blant oss!
Men moren hans er en heks!
Stå opp. Stå opp.
Sett deg.
Jeg har ventet på deg.
Hørte du meg ikke kalle på deg?
Jeg har tannverk.
Nå har det nesten gått enda et år alt.
Hva skal du gjøre når det lir mot jul?
Var det ikke bare et julespill?
Kanskje.
Men det er ikke spilt til ende.
Tror dere at han sitter i et kapell -
- og teller timene og bare venter på at jeg kommer?
Jeg vet ikke.
Det må du fortelle meg.
Du må oppsøke ham.
Og hvis døden venter meg der?
Jeg kjenner ingen mann som ikke har gått i døden før sin tid.
Hvorfor måle meg i lys av det?
Er det galt å ønske deg storhet?
Jeg er redd jeg ikke er eslet for storhet.
Du har søle i ansiktet.
Må den velsignede jomfru styrke dine fem fingre, -
- og skjerpe dine fem sanser.
Må hennes fem gleder inspirere deg og hennes sønns fem sår oppildne deg.
Må hennes fem dyder lyse vei for deg.
Hold ditt løfte, unge Gawain.
Og hvis Gud ser i nåde til deg...
så il tilbake hit.
Ditt sete ved vår side venter.
- Akter du virkelig å fare dit? - Burde jeg?
Jeg liker hodet ditt bedre der det er.
Jeg ga mitt ord. Jeg avla et løfte.
- Det er slik dåraktige menn forgår. - Og modige menn vinner storhet.
Storhet? Hvorfor er ikke godhet nok?
Ta dette beltet.
Bær det om livet på din ferd.
Og hvis du fortsatt bærer det når du vender tilbake...
- Når jeg vender tilbake? - Når du vender tilbake.
Da vil du vende hjem med rak rygg. Det lover jeg deg.
Da får du ingen skade.
Og gutten... gutten min.
Ikke forspill dette.
UTREISEN
Gawain!
Jeg har et sverd!
Gawain! Lykke på ferden!
Lykke til, Gawain!
Har du lyst på meg ennå?
Gjør jeg deg lykkelig?
Ja.
Selv om jeg er her, -
- og du er der?
Ja.
Hva sier du hvis jeg ber deg gjøre meg til dame?
- En dame? - Din dame.
Jeg kan gi deg mer gull enn noen dame har.
Jeg har gullet ditt alt.
Hva hvis jeg ville sitte ved din side og ta din hånd -
- og ha ditt øre?
Hva sier du til det?
"Ja, Essel. Det vil jeg meget gjerne."
"Du skal få mitt øre, og min hånd og mitt hjerte."
"Og jeg skal være konge, og du skal være min dronning."
"Du skal være min dame."
"Og jeg skal være din mann."
EN VELGJERNING
Hvem er du?
- Bare en reisende, min venn. - Du ser ut som en ridder.
Jeg er bare på reise forbi.
Jeg antar du vil ha en andel.
- Av hva? - Alt dette her!
- Hvorfor er de ikke begravet? - Alle døde. Alle døde.
Det er ingen til å begrave dem. Men naturen gjøre sine kunster.
Den suger dem ned og brer tett over dem.
Når det er sagt, så har jeg to brødre her ute et sted.
De marsjerte ut. De kom aldri hjem.
Hvis det ikke var for mor, ville jeg ha vært her.
Da ville jeg også ha vært her.
De kom hit alle sammen!
Men jeg ville holdt lenger.
Kongen, sies det, det sies at kongen...
drepte 960 mann på egen hånd.
900?
Hadde det vært meg, hadde jeg holdt meg på beina, -
- så jeg kunne fått inn et slag.
Flott øks. Har du brukt den i kamp?
- Her og der. - Her?
Bare der. Her skal jeg bare forbi.
- Til hvor? - Mot nord.
Mot nord. Nord er så visst en retning.
- Bare mot nord? - Til Det Grønne Kapell.
- Kjenner du det? - Å, Det Grønne Kapell.
Det er en bekk der borte. Den fører mot nord.
Hvis jeg husker hva som er fram og bak, da.
Følg den halvt andre dagen lang, så kommer du til et kapell.
Jeg tror i hvert fall det er et kapell.
Det er ikke helt grønt, men det har da grønnskjær av mose, -
- og råte og ras. Kanskje det er det du søker.
Er bekken der borte?
Det er den veien. Forbi engen der skogen begynner.
Jeg skal finne den. Takk skal du ha.
Takker?
- Er ikke veivisning verd å lønne? - Jeg takker deg.
Er ikke veivisning verd å lønne?!
En ridder kan vel gi en stakkar som meg en smule som velgjerning?
Her. Som velgjerning.
Vent.
Mot nord. Ser du?
- Takk. - Husk bekken!
Det skal jeg!
For det er lumsk der.
Videre.
Hallo.
Så, så...!
- Nåde. - "Nåde".
"Nåde."
"Nåde, nåde, nåde!"
"Nåde."
Det var ikke nok. Det var bare ikke nok.
- Hvor skal du? Ut på ridderferd? - Jeg er ikke ridder.
- Men du sa du var det. - Aldri. Du sa det.
- Men er du det? - Nei, det er jeg ikke.
- Du ser ut som en ridder. - Han lukter som en ridder.
Nåde...
Bare fortell meg om kapellet virkelig fins.
Du står i det.
- Pass på. - Få holde den.
Den kler meg.
Den kler meg, hva?
Hvil skrotten, tapre lille ridder.
Jeg skal fullføre ridderferden din.
Jeg skal fullføre den fint.
Hvor skal du?
Gryngelot!
ET MØTE MED SANKT WINIFRED
Hallo...?
Hva gjør du i min seng?
Unnskyld. Jeg trodde det ikke var noen her.
- Jeg mente ikke å krenke deg. - Vent.
Har min far tilkalt deg?
Nei, det har han ikke.
Jeg kjenner ikke din far. Jeg er bare en villfaren reisende, som søker ly.
- Men jeg går sporenstreks. - Hvor skal du?
Hjem.
Jeg skal hjem.
Og du har gått deg bort?
Ja.
Noe ble borte for meg også.
Kan du hjelpe meg å finne det?
Hva gjør du? Ikke rør meg.
En ridder burde vite bedre.
- Hva heter du, min dame? - Jeg kalles Winifred.
- Har du hørt om meg? - Nei.
Der.
- Hva er det jeg leter etter? - Hodet mitt.
- Det sitter på din hals, frue. - Nei, det gjør det ikke.
Det ser kanskje sånn ut, men det gjør det ikke.
Det ligger i kilden.
Hvordan havnet det der?
En herre kom og søkte ly, som deg.
Kanskje han var deg.
- Var han det? - Nei.
- Er du viss på det? - Ja.
Herren ville ligge med meg.
Jeg verget meg da, men han vendte tilbake den natten.
Han brøt opp døren min.
Jeg prøvde å flykte, men han hugget hodet av meg.
Han kastet det i kilden, og nå klarer jeg ikke å få tak i det.
Min Dame.
Fins du, eller er du en ånd?
Hva er forskjellen? Jeg trenger bare hodet mitt.
Jeg også, før året er omme.
Hvis jeg går uti og henter det, hva får jeg til gjengjeld?
Hvorfor spør du om det?
Hvordan kan du finne på å spørre om noe slikt?
Gawain.
Min Dame?
Nå kan jeg se deg.
Og jeg vil hogge deg ned med alt i meg som bryr seg om deg.
Den Grønne Ridder er en du kjenner.
ET MELLOMSPILL
Vel, kom inn, hvis du vil.
Hvilken vei skal dere?
Kan en sliten mann krysse dalen på din skulder?
Frende!
Velkommen!
- Rolig nå. Rolig. - Hvem er du?
- Frykt ikke. Du er blant frender. - Hvor er klærne mine?
Rolig.
Hvilken dag er det?
Det er den 21. desember.
Frykt ikke, Sir Gawain.
- Du har bare sovet en natt. - Hvordan vet du hva jeg heter?
Jeg vet mer enn bare hva du heter.
Du må spise.
Til nyttår reiser jeg vestpå.
Hadde du banket på en uke senere, hadde du kommet til tomt hus.
Til da skal jeg på jakt. Jeg skal på jakt, og du skal hvile.
Og det skal bli oss begge til gagn.
Her er vår venn, frue. Nettopp våknet.
Å BYTTE UTBYTTE
Og her, frende, er din frokost, -
- som du kan styrke deg på. Det vil du vitterlig trenge.
Hvorfor det?
Fordi du er tapre Sir Gawain. Du skal møte Den Grønne Ridder.
Hvert et hus i dette land kjenner deg og har sunget dine sanger.
Sir Gawain, av edel dåd og dyd, på ferd for å søke sin skjebne.
- Kanskje dere tar feil av meg. - Hvordan da?
- Hvor lenge blir du hos oss? - Jeg må rekke avtalen til jul.
Jeg skal spise, si takk, og fare videre.
Vrøvl. Vet du ikke at Det Grønne Kapell er like ved?
- Kjenner du kapellet? - Du er der nesten. Nedetter elven, -
- en snau dagsreise.
Er du viss på at det ligger så nær?
Din ridderferd er snart over, Gawain. Litt før enn du trodde.
Men sånn er det med oss alle.
Dette skal skje. Julemorgen sender vi deg ut.
Og ved solefall vil du stå på terskelen til din skjebne.
Så bli litt, og hvil deg.
Gjør deg fornøyet.
Hva fant du?
Jeg visste ikke at det fantes så mange bøker. Har du lest alle?
Ja. Jeg har lest dem alle.
Noen av dem har jeg skrevet. Noen har jeg skrevet av.
Det er historier jeg har hørt. Sanger noen sang for meg.
Jeg skriver dem ned, og...
Noen ganger... Dette må du ikke si til noen.
Noen ganger, når jeg ser at det er rom for å forbedre dem, -
- så gjør jeg det.
- Liker du bøker? - Ja.
Ta med deg en av dem.
- Jeg kan da ikke... - Det er jo snart jul. Her.
Denne er til deg.
Takk.
Bør ikke en ridder by en dame et kyss som takk?
Jo.
- Vil du sitte for meg? - Sitte for deg?
- Til et portrett. - Jeg har fått laget et portrett alt.
Ikke malt av meg.
"Kjærligheten har truffet mitt hjerte som et spyd som flerrer mitt kjød."
Stå stille.
"Natt og dag flyter blodet fra meg, mitt hjerte smerter til jeg er død."
Et meget merkverdig maleri.
Hva er det?
Hva da?
- Dette. - Det er en amulett.
Til hva? Skal den bringe deg lykke? Eller kjærlighet?
- Nei. - En ridder kjenner vel kjærligheten.
Ikke jeg.
Er det sant?
Gawain! Se hva jeg har til deg!
Da jeg felte den, tenkte jeg: "Hvilken gave."
- "Hvilken gave til min nye frende." - Hva skal jeg gjøre med den?
- Du kan ta den med på din ferd. - Men det var jo ikke langt.
Jeg mener hjemferden. Etterpå.
La oss gi hverandre et løfte.
Jeg går på jakt i morgen og dagen etter.
Av alt det skogen byr meg vil jeg skjenke deg det beste.
Og så gir du meg til gjengjeld alt det du blir budt her.
Hva kunne jeg bli budt her som ikke alt er ditt?
Hvem vet?
Dette huset er fullt av merkverdige ting.
Men jeg ser jo overalt verk som virker vettløst.
Har du noen gang sett en hauk drepe en hest?
Den bare stuper ned og...
Det er skrekkelig.
Enhver mann bør se det minst en gang.
Men sånn er verden...
Og verden er full av alskens mysterier.
Men en manns hjem bør være trygget mot slikt.
En mur, forankret i en annen. I lodd og vater.
Gode, sterke murer.
Og innenfor et ildsted.
Hvorfor er han grønn? Hva tror du?
- Ridderen? - Ja.
Er han født sånn?
Kanskje det er fargen på hans blod når det går ham til hodet.
Men hvorfor grønn? Hvorfor ikke blå?
- Eller rød. - Fordi han ikke er av denne jord.
Men grønn er fargen til Jorden, og alt som lever. Liv.
- Og råte. - Ja.
Ja.
Vi henger det i våre saler, og farger vårt lin med det.
Men vokser det opp blant brostein, skurer vi det vekk så fort vi kan.
Når det slår ut under huden, årelater vi det.
Og når vi ser at vi kan rekke mer enn vi kan gripe, -
- så hogger vi det ned.
Vi trår det under fot. Vi kveler det under vår vekt.
Men det kommer igjen.
Det nøler ikke. Det driver alltid og undergraver oss.
Dra det opp med roten ene dagen, og neste dag kommer det krypende.
Mens vi leter etter det røde der ute, trenger det grønne seg inn her.
Rød er lystens farge, men grønt er det lysten etterlater.
I hjertet.
I skjødet.
Det grønne er det som er igjen når gløden falmer.
Når lidenskapen dør. Og når vi selv dør.
Når du går, fylles fotsporet med gress.
Mose dekker gravsteinen din, og som solen stiger, -
- vil det grønne bre seg overalt.
I alle sine avskygninger.
Det vil irre både sverd og mynt, og dekke borgens tinder.
Hva enn du gjør vil alt du elsker bukke under for det.
Huden. Knoklene.
Dyden.
Og hva håper du å vinne ved å utsette deg for...
slik en farge?
Heder?
- Spør du meg? - Nei. Heder.
Det er for den en ridder gjør det han gjør.
- Og det er det du ønsker deg mest? - Å være ridder?
Nei, heder. Du er ikke flink til å svare på spørsmål.
Det er en del av det livet jeg vil ha.
Og dette er alt du må gjøre for å oppnå den delen?
Du øver denne ene dåden, -
- og så vender du hjem som en helt ny mann.
En mann med heder. Sånn uten videre.
Ja.
Gid jeg fikk se denne nye mannen.
Men kanskje...
vi vil savne vår gamle venn, -
- og all morskap vi hadde sammen. Og alt vi spilte.
Min Dame...
Hvorfor kom du ikke til mitt kammers i går?
- Jeg kunne ikke. - Kunne du ikke?
Nei, men...
Men du ønsket det.
Ja.
Og nå?
- Gid jeg kunne, men... - Men...?
Det er ikke riktig.
Nei.
Tror du på trolldom?
Hva?
- Og heksekunst. Tror du på det? - Ja. Det gjør jeg.
Den er overalt omkring oss.
Jeg har en gave til deg.
Hvor har du det fra?
Jeg har laget det.
Det er sydd en fortryllelse inn i det.
Bær det, og du vil aldri bli drept.
Av hva?
Av mennesker, ånder eller noe av deres redskap.
Jeg lover at du ikke kommer til skade, -
- så lenge du bærer det om ditt liv.
Mener du det?
Ja.
Vil du ha det?
- Vil du ha det? - Ja.
Så si det til meg.
Du kan trygt si det.
Jeg vil ha det.
Så ta det.
Gjør det. Ta det.
Ta det.
Du er ingen ridder.
Gawain!
Hvor skal du hen?
- Jeg må holde avtalen min. - På egenhånd? Og spillet vårt?
Jeg vil ikke spille med deg. Eller få gaver.
Er du viss på at det ikke er noe du vil gi meg?
Det er noe.
Og jeg tror jeg kan ta det fra deg.
Ikke legg hånd på meg. La oss gå hver til vårt.
La gå. La gå.
Gawain.
Jeg fanget denne stakkaren i en snare i morges.
Jeg hadde tenkt å gi den til deg.
Men vi bør vel sette den ut i naturen igjen.
Farvel, sir Gawain, og gledelig jul.
Kommer du forbi her igjen, så er vi vekk.
EN HALSHOGGING VED DET GRØNNE KAPELL
Hvorfor stopper du meg?
Jeg kan ikke bie.
Går du den veien, blir det din undergang.
Du vil ei finne nåde. Ingen lykkelig slutt.
- Hva er dette for heksekunster? - Ingen heksekunst.
Han du søker, er like vill som meg, men han eier ikke mål og måte.
Jeg vet hva jeg møter.
Hvis noen mann visste det, ville han båret sin skam med glede -
- og vendt seg bort med rak rygg -
- for å fullføre sitt kvad slik det høvet ham best.
Jeg ville aldri røpet hans hemmelighet.
- Er du denne mannen? - Nei.
Din gjord av trolldom vitner om noe annet.
Det er bare en ussel fille.
- Så legg den igjen her. - Den var en gave.
Du trenger ikke gaver der du skal.
Bli med meg.
Bli med hjem. Bli med meg hjem.
Jeg ba deg aldri følge meg!
Du kom.
Gode herre, er det jul?
Ja.
Minnes du hvor du hogg meg?
Ja.
Og har du kommet for å ta imot samme hogg?
Ja.
Så knel.
Og la oss spille ferdig.
Nå?
Ja.
Ett hogg. Så godt som det du ga meg.
Gode herre, du viker.
Ja, jeg vet det. Jeg vet det.
Viste jeg frykt da jeg sto i ditt sted?
Jeg er ikke så selvsikker som deg.
- Du hadde et år til å finne mot. - 100 år hadde ingen forskjell gjort.
Gi meg et øyeblikk.
Er du rede?
Ja!
Da tar jeg i og hogger.
Vent! Vent!
Er det...
virkelig ikke mer enn dette? Er det...? Er dette...?
Hva mer burde det være?
Nei! Nei! Tilgi meg.
Jeg klarer ikke. Tilgi meg.
HJEMREISEN
spring nå ut min liljeblomst
spurven synger sin melodi
spring nå ut min liljeblomst
jeg skal møte jomfru Maria
hold min hånd i din
hold min hånd
kald så kald er natten nå
mynt til min ferd har jeg ei
hold min hånd min kjære
hold min hånd
kald så kald er natten nå
mynt til mitt tarv har jeg ei
spring nå ut min liljeblomst
spurven synger sin melodi
spring nå ut min liljeblomst
jeg skal møte jomfru Maria
syng din sang
nå er barnet på vei
du ligger i godt og vondt
syng din sang
Vent. Vent.
Sånn.
Nå er jeg rede.
Jeg er rede nå.
Godt gjort.
Min tapre ridder.
Nå...
mister du hodet.
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service