Погледнете света пълен с чудеса от раждането на Земята.
Сред всички, които управляваха, нямаше по-известен от момчето,
което извади меча от камъка.
Но приказката не е за този Цар, нито това беше неговата песен.
Нека ви разкажа, една нова приказка
и ще я разкажа така, както я чух - аз.
За изпратени писма и богата фантасмагория,
в това смело и дръзко приключение.
Завинаги в сърцето, както за камъка ...
така и за всички велики стари легенди.
Честито рождество Христово!
Къде отиваш? - Към църквата!
Защо?
Ботушите ми? Здравей, Агнес!
Къде са ми ботушите?
Все още ли не си ,,багатур?" - Какво?
Все още ли не си ,,багатур?" (рицар)
Все още - не. - По-добре побързай.
Има време.
Има много време.
Хей, Езел ...
Почакай! - По-бързо!
Езел ...
Нека останем тук, хайде де?
Ставай! - Не.
Все още не съм готов.
Не съм готов.
КОННА РОМАНТИКА
Весела Коледа, Грингелот!
СУБТИТРИТЕ да не се ДОБАВЯТ към БАНАНОВАТА република ЛАЙМУНДА!
Сър Гауейн и ...
Къде беше? - На литургия.
На литургия ли? - Да.
Цяла нощ?
Да.
Къде са ти ботушите? - Какво?
Къде са ти ботушите?
Миришеш на друга литургия. Какво, пиеш в тайнството цяла нощ ли?
Обичам те, мамо.
Не си облечена.
Нямам желание за веселие. - Но, Коледа е.
Ще има още Коледи, с повече пиршества и повече радостни вести.
Отивай и се весели.
И ми разкажи после какво си видял.
Доведете младия Гауейн - тук.
Цар Артур иска да говори с вас.
Къде е майка ти? - Не се чувстваше добре, сър.
Тогава, ела тук и седни до нас.
До мен и моята царица.
Но това не е моето място.
Не. Но днес нека е.
Притежателят му е далеч. Кой знае кога ще се завърне.
Моля те.
ИГРАТА
Радвам се да те видя, Гауейн.
Добре е да имаш семейство до себе си.
От една кръв.
Сигурно вашите ,,багатури" са проляли достатъчно кръв във Ваша чест,
за да бъдат по-близо до Вас? - Вярно е.
Но ти си син на сестра ми,
роден от нейната утроба.
А моите багатури - не са.
Гледам приятелите си днес тук и долавям ...
песните им ...
и никоя муза не би могла да ме възпее или замечтай.
Но се обръщам към теб виждайки какво? Признавам, че не те познавам.
Казвам това не от укор, а от съжаление,
защото никога не съм те молил да седнеш до мен преди този ден ...
или някога на коляното ми, когато беше малко хлапе.
Но сега, когато е Коледа ...
искам да построя мостове.
Така че, преди да празнуваме ...
направи ми подарък.
Разкажи ми история за себе си,
за да те опозная.
Нямам какво да разкажа, царю.
Няма.
Още нямаш какво да разкажеш?
Нямам.
Огледай се около себе си, млади Гауейн.
Какво виждаш?
Виждам легенди.
Не заемай без усилие мястото си сред тях, така бездейно.
Така че, кой друг тогава?
Приятели мои ...
братя ...
Братя и ... всички сестри. - Всички сестри.
Благодаря Ви ...
за споделеният хляб в този Благословен ден.
Благословен да е ...
извън този прозорец,
през който погледнах тази сутрин и видях земята,
оформена ...
от вашите ръце.
Положихте същите ръце над нашите саксонски братя,
които сега в сянката Ви сведели са глави
като дами.
Мирът, който донесохте в царството ни,
от този мир ...
сега Ви обявявам,
че аз ...
аз ... съм най-щастливият човек тук днес,
защото съм сред Вас.
Аз съм горд сред Вас.
И така, преди да отпразнуваме
рoждество Христово,
нека да почетем един от нас,
който е направил велики неща в Негово име.
С разказ, или ...
или може би с - проява.
Какво имаш ти?
Кой може да угоди на мен и моята царица
с една легенда
или песнопение
със съдържание на величие?
Спокойно!
О, най-велики - царю,
поглезете ме в тази приятелска коледна забава.
Нека някой от вашите багатури
най-смел по кръв и по сърце да излезе и да вземе оръжие,
и с чест да се опита да ме събори.
Когото ме разсече, той ще има право да притежава - оръжие мое.
Придружено от слава и богатство.
Но ...
вашия храбрец трябва да се придържа към това:
че трябва без страх да ме събори, и след година на празника,
трябва да ме потърси, къде зеления параклис на север е, около 6 нощи.
Да ме намери там и да коленичи, същия жест в замяна, да му отприщя ...
независимо дали е разрез или драскотина,
ще му отвърна с равностоен замах ...
и обещавам да се разделим с чест и братска мисъл.
Кой би дръзнал да се изправи срещу мен?
Помогнете на царицата!
Допада ли Ви това предизвикателство?
Въпреки че волята ми копнее да прескоча таз маса и да Ви срещна,
тялото ми не иска да я последва.
Със сигурност тук сред нас има някой,
когото ще се изправи срещу този багатур с неговите условия.
Ще го направя.
Ще се изправя пред това.
Ще се изправя срещу Вас.
Наясно ли сте момко с това предизвикателство?
Да.
Мисля, че разбрах.
Запомни, че това е просто забава.
Имам нужда от меч.
Гауейн ...
Изправете се срещу мен, зелен багатуре.
Започнете да се биете или ще започна - аз.
Какво е това?
Трик ли?
Направете хода си или аз ще направя своя!
Какво очаквате да направя?
Бъдете смел.
Приказно.
Предложихте предизвикателство ...
аз го приех и все още го приемам.
Никога не забравяйте какво се случи тук
на тази Коледа!
След една година, момко!
БЪРЗА ГОДИНА
Как се почувства?
Как се почувства, когато ...
разразях динята на две части?
Как се чувстваш?
Не чувствам нищо.
Чувства ли се уплашен?
Не.
Това лъжа ли беше?
Аз съм тук, а той не.
Царят ми даде назаем меча си, знаеш ли това?
Държа ли го? - Направих повече от държане.
Ето го, смелият сър Гауейн
секача на глави ...
и порещият - дини,
който не може ...
... да го вдигне!
Ти си Гауейн, нали? - Не, сигурно грешиш.
Не, не, ти си. Винаги си тук. Винаги наоколо.
Рядко се изправяш през повечето нощи,
но не и по Коледа.
Чували ли сте?
Това момче посече зеления багатур.
с меча си, като отсече главата на великана,
а сега пие с нас!
Но пък майка му е вещица!
Стани!
Седни.
Чаках те!
Не чу ли сигнала ми?
Зъбът ме боли.
Мина почти една година.
Мислил ли си какво ще правиш, когато дойде Коледа?
Не беше ли просто забава?
Може би.
Но тя не беше завършена.
Наистина ли мислите, че той си седи в параклиса,
брои часовете, и ме чака цяла година?
Не знам.
Ти ми кажи?
Трябва да го потърсиш.
И ако смъртта ме очаква?
Не познавам никого,
който да го е посрещнала съдбата преди да му дойде времето.
Защо настоявате да ми помогнете?
Грешно ли е да се търси величие?
Страхувам се, че не се интересувам от величие.
На лицето ти имаше кал.
Нека Света Богородица запази силните ти пет пръста,
и петте ти сетива изострени.
Надявам се нейните пет радости да те вдъхновят.
И петте рани на сина й да ти придават плам.
И нека петте добродетеля на ,,багатура" осветят пътя ти.
Спазвай обещанията си, млади Гауейн.
И ако Божията воля ти се усмихне,
побързай да се върнеш.
Твоето място сред нас те очаква.
Наистина ли отиваш?
Трябва - да.
Не искам да виждам отсечената ти глава.
Дадох дума. Дадох обет.
Така умират глупците. - Мислейки само за величие.
Защо величие?
Добротата не е ли достатъчна?
Вземи това, сега.
Носи го около кръста, когато отиваш.
И ако продължиш да го носиш, когато се върнеш ...
Ще се върна ли? - Когато се върнеш,
ще вдигнеш главата си високо.
Обещавам ти, че няма да те нарани.
И момче ...
Хей, момче ...
не го губи.
ПЪТУВАНЕ ДО МЕСТОПОЛОЖЕНИЕТО
Гауейн! Гауейн!
Имам меч!
Гауейн, на добър път ...
и късмет!
Късмет, Гауейн!
Обичаш ли ме още? Правя ли те щастлив?
Да.
Въпреки че аз ще съм тук, а ти ще си там?
Да.
Какво ще кажеш, ако те помоля да ме направиш твоя дама?
Дама ли? - Твоя дама.
Мога да ти дам повече злато, отколкото всяка друга дама има.
Вече имам твоето злато.
Ами ако искам да седя до теб ...
да ти държа ръка ...
и да ти шепна на ухо?
Какво ще кажеш за това?
Разбира се - да, Езел.
Много би ми харесало.
Можеш да имаш ухото ми, ръката ми и сърцето ми.
Ще бъда цар, а ти ще бъдеш моята царица.
Ще бъдеш моя съпруга.
А аз твой съпруг.
ДОБРОТА
Кой си ти? - Просто пътешественик, друже.
Приличаш на багатур. - Просто съм скитащ се.
Предполагам, че ще искаш някои неща, нали?
Какво? - Всичко това!
Защо не са погребани? - Защото, всички са мъртви.
Няма кой да ги погребе. Обаче да знаеш, природата си върши работата.
Ще ги погълне и ще ги изяде.
По повод на това, тук имах двама братя - някъде.
Умряха, и никога не се прибраха.
Знаеш ли, ако не беше майка ми, щях да бъда прикован - тук.
И аз щях да съм тук, мъртъв!
Всички дойдоха тук.
Въпреки че щях да издържа по-дълго.
Казват, че царя ...
е убил 960 човека.
900? - Аха.
Сега, ако бях на твое място,
щях да стоя изправен достатъчно дълго, за да нанеса удара си.
Хубава брадва имаш. Биеш ли се с тази секира?
Тук и там. - Тук ли?
Само - там. Виж, аз съм просто скитащ се.
И на къде? - На север.
На север, еха ...
Север е просто посока.
Само на север ли? - Към зеления параклис.
Охо!
Знаеш ли нещо за него? - За зеления параклис ли?
Там има поток. Тече чак до Нортлейк.
Искам да кажа, ако знаех накъде? Да, влива се в Нортлейк.
Ако го следваш ден и половина, ще стигнеш до параклиса.
Поне мисля, че онова там е параклис. Ами да.
Изобщо не е зелен, но имам предвид, че определено е зелено
от мъх, мухъл и руини, но може би е това, което дириш.
Потока там ли е? - Да.
Слушай ... мини през полето, където се среща с гората.
Ще пробвам. Благодаря много!
Благодаря ти много! Хайде!
Нима моите указания не струват нищо за теб?
Заслужават моята благодарност.
Казах, нима указанията ми не струват нищо за теб?
Искам да кажа, че багатур като теб може да пощади мизерстващ като мен
с малък акт на благодарност.
Ето, заповядай?
Почакай!
Нортлейк, виждаш ли?
Благодаря.
Запомни за потока. - Ще запомня.
Защото, ще става все по-трудно.
Ето, момче. Ти си толкова добро момче.
Добро момче.
Да тръгваме.
Здравейте!
Не мърдай!
Моля ви. - Да, моля?
Моля Ви!
Моля Ви! Моля Ви! Моля Ви! Моля Ви!
Моля Ви.
Не бяха достатъчни. Просто не бяха достатъчни.
Хей, хей! Къде отиваш?
Багатурска мисия ли? - Не съм багатур.
Но ти каза, че си багатур. - Не съм казвал това. Ти го каза.
Не съм казвал, че съм багатур.
Не си ли багатур? - Не, не съм.
Е, изглеждаш като багатур.
Вониш на багатур.
Моля те ...
Да.
Просто ми кажи, има ли параклис?
Ти си в него.
Внимавай.
Позволи ми да взема това.
Подхожда ли ми?
Подхожда ли ми, а?
Нека ти отпочинат костите, мой, смел - багатуре!
Ще завърша търсенето вместо теб.
Ще го завърша.
Хей, къде отиваш?
Хей!
Грингелот?
СРЕЩА със Стоун Уинфрид
Ехо?
Какво правите в леглото ми?
Съжалявам, не Ви видях. Мислех, че няма никой наоколо.
Не исках да Ви обидя. - Пачакай!
Баща ми изпрати ли Ви вест?
Не, не е. Не познавам баща Ви.
Просто съм изгубен странстващ, търсещ отдих за през нощта. Тръгвам!
Къде отивате?
У дома.
Отивам си у дома.
И сте се заблудил ли?
Да.
И аз загубих нещо.
Ще ми помогнете ли да го намеря?
Какво правите?
Просто бях ... - Не ме докосвайте!
Един багатур трябва да знае най-добре.
Как се казвате, госпожице?
Казвам се Уинфрид.
Не сте ли чували за мен? - Не.
Там!
Какво търсите?
Главата ми.
Главата ви е на врата, госпожице.
Не, не е.
Може да изглежда така, но не е.
Тя е в потока.
Как стана - така?
Един господар дойде да търси подслон, като Вас.
Може би сте бил Вие.
Вие ли бяхте? - Не.
Сигурен ли сте? - Да.
Този господар поиска да спи с мен.
Отблъснах го, но той се върна вечерта и ми разби вратата.
Опитах се да избягам, но той ми отряза главата.
Хвърли я в потока, и сега колкото и да се опитвам, не мога да я намеря.
Госпожице ...
Истинска ли сте или дух?
Каква е разликата? Просто ми трябва главата.
Моята също ще замине, а годината изтича.
Ако влеза там и намеря главата ви, какво ще ми предложите в замяна?
Защо ме питате това? Защо ми задавате такъв въпрос?
Гауейн ...
Госпожице?
Сега мога да Ви видя.
И ще Ви поразя с най-голям интерес.
Зеленият багатур е някой, когото познавате.
ИНТЕРВАЛ
Хайде, влез, ако искаш.
В коя посока се насочвате?
Може би бих могъл да прехвърля долината на рамото Ви?
Приятелю!
Добре дошъл!
Спокойно.
Кой сте Вие? - Не се бой.
Сред приятели сте. - Къде са ми дрехите?
Не се бой.
Кой ден сме?
Днес е 21 декември.
Не се страхувайте, сър Гауейн. Просто спахте през нощта.
Откъде знаете името ми? - Знам повече от името Ви.
Трябва да ядете.
Вижте, след новата година ще пътувам на запад.
Елате след една седмица и ще намерите цялото това място - празно.
Дотогава обаче, ще ходя на улов. Аз ще ловувам, а Вие ще си почивате.
И двамата ще сме добре подготвени.
Това е моята госпожа и господарка на замъка.
Събуди се от съня си.
ДАНЪК за ПОБЕДА
А това, приятелю, е вашата закуска.
За да подновите силите си.
Разбира се, че ще Ви потрябват. - Защо правите това?
Защото сте смел, сър Гауейн.
Дошъл сте да се изправите срещу Зеления багатур.
Сигурен съм, че всички в околността са чували за вас и са пели ваши песни.
Сър Гауейн, най-добрият и най-почтен багатур.
Търсийки съдбата си сред тези земи.
Може би си мислите, че съм нещо, което не съм.
Като например?
Колко дълго ще останете при нас?
Трябва да си уговоря среща за Коледа.
Ще хапна, благодаря и след това си тръгвам.
Това няма смисъл, нали знаете? Зеленият параклис не е далеч.
Знаете ли къде е? - Вие сте толкова близо до него.
Той е надолу по потока, на не повече от един ден път.
Сигурен ли сте, че е толкова близо?
Вие сте в края на търсенето си, сър Гауейн.
Може би доста по-рано, отколкото очаквахте.
Но това е така за всички нас.
Ето какво, ще се случи ...
На Коледа сутринта ще Ви изпратим на път ...
и с настъпването на нощта,
ще бъдете пред прага на съдбата си.
Така че останете за малко, починете си.
И бъдете задоволен.
Какво открихте?
Не знаех, че има толкова много книги.
Прочетохте ли ги всички? - Да.
Прочетох ги всичките.
Написах някои от тях. Други пренаписах.
Това са истории, които съм чувала, песни, които ми пееха,
и ги записвах понякога ...
Не казвайте на никого за това.
Понякога, когато виждам неща за подобряване ...
аз ги поправям.
Обичате ли книги? - Да.
Защо не вземете една със себе си? - Не мога.
Но наближава Коледа. Ето. Тази книга е за Вас.
Благодаря Ви.
Не трябва ли багатура да предложи на дамата целувка за благодарност?
Ще постоите ли за мен? - Да постоя за Вас ли?
За портрет. - Вече нарисуваха моя картина.
Но не съм я нарисувала, аз!
Любовта прониква в сърцето ми
... като остра стрела
Не мърдайте пръсти си!
Нощ и ден кръвта ми капе
Сърцето ми за смърт копнее
Това е много странна картина.
Какво е това?
Кое?
Това.
Това е символ.
За какво? За късмет?
За любов?
И двете.
Багатурът със сигурност знае нещо за любовта.
Не знам.
Наистина ли?
Гауейн ...
Вижте какво Ви донесох!
Когато го хванах, си помислих: Какъв подарък!
Какъв подарък за новият ми приятел!
Какво да правя с него?
Вземете го със себе си по време на пътешествието.
Мислех, че казахте, че не е далеч?
Исках да кажа, когато пътувате за вкъщи, след като приключите.
Нека си обещаем нещо един на друг.
Ще ловувам утре и вдругиден.
Каквото и да ми предложи гората,
то да е подарък за Вас за успешното Ви завръщане у дома.
В замяна, ще ми отвърнете с такъв ...
тоест, каквото получите в замъка през деня.
Какво бих получил - тук, което вече нямате?
Кой знае?
Тази къща е пълна със странни неща.
Но ...
виждам неща наоколо, които нямат никакъв смисъл за мен.
Виждал ли сте някога ястреб да убива кон?
Просто се нахвърли върху него и ...
Боже, беше ужасно.
Всеки мъж трябва да види това, поне веднъж.
Но светът е такъв. Светът е пълен със странности.
Домът на мъжа обаче, трябва да е в безопасност от всичко това.
Едната стена е свързана с другата.
Хоризонтално и вертикално. Добри и здрави стени.
И огън жужи по тях.
Защо е зелен, според вас?
Багатурът ли? - Да.
Така е роден ли?
Може би това е цветът на кръвта му, когато се срамува.
Но защо цветът е зелен?
Защо не синьо?
Или червено?
Защото не е от тази земя.
Но зеленото е цветът на земята. Цветът на живите същества, животът.
И цвета на матрицата. - Да.
Да.
Украсяваме залите си с него и боядисваме спалните си материи,
но ако израсне върху камък или плоча, почистваме го възможно най-бързо.
А когато се размножава под корема ни, ние се отърваваме от него.
И когато всички заедно ...
открием, че обхватът ни е надхвърлил това, което е в рамките на нашия обсег
го отхвърляме.
Унищожаваме го, доминираме го ...
и го задушаваме отвътре,
но той се връща.
Не е смешно, дори не чака, заговор или конспирация.
Изкореняваме го един ден, а след миг се появява
и пълзи отново по всички краища.
Докато търсим червено, то вече е зелено.
Червеното е цветът на похотта
но зелено е това, което похотта оставя след себе си
дълбоко в сърцето,
в утробата.
Зеленото е това, което остава, когато ентусиазмът избледнее,
когато страстта умира, когато и ние умираме - също.
Когато си тръгнете, следите Ви ще се напълнят с трева.
Мъхът ще покрие надгробният ви камък, и когато слънцето изгрее,
зеленото ще се разпространи
във всичките му нюанси и слоеве.
Тази зеленина, ще надживее мечовете Ви
и вашите монети с всички смели на тях - бойци, и колкото и да искате,
всичко, което притежавате, ще се подчини на зелената трева.
Кожата Ви.
Вашата добродетел.
И какво се надявяте да спечелите ...
като се изправите пред всичко това и този цвят?
Чест?
Питата ли ме?
Не.
Чест.
Ето защо багатура прави това, което прави.
Това ли желаете най-много в живота? - Да бъда багатур ли?
Не, за честта. Не сте добър с въпросите.
Това е частта от живота, която искам.
Това ли е необходимо, за да бъде само тази част?
Правите това единствено нещо,
за да се приберете у дома променен мъж и човек на честта ли?
Просто така? - Да.
Бих искал да видя новия човек,
но мисля, че ще ми липсва стария приятел
със забавленията и умелите игри.
Госпожо ...
Защо не дойдохте в стаята ми снощи?
Не можех.
Не можехте ли?
Не, но ...
го искахте?
Да.
И сега ли?
Искаше ми се да можех, но ...
Но ... - Не е редно.
Не е правилно.
Не.
Вярвате ли в магията?
Какво?
В магьосничество. Вярвате ли в него?
Да, вярвам в него,
а то е навсякъде около нас.
Имам подарък за Вас.
Откъде взехте това?
Направих го.
В нишките му е вплетена магия.
Носете го и никога няма да бъдете поразен.
От какво?
От вещер, дух или други заклинания.
Обещавам,
че няма да ви навреди
стига да е върху талията ви.
Имате предвид това?
Да.
Искате ли го?
Да.
Тогава ми кажете ...
че всичко е наред, кажете ми.
Искам го.
Добре.
Вземете го.
Хайде, вземете го.
Вие не сте багатур.
Гауейн ...
Къде отивате?
Трябва да си запазя час. - В крайна сметка - сам?
А ми нашата игра?
Не искам вашите игри, нито подаръците Ви, дори вашата доброта.
Сигурен ли сте, че няма какво да ми дадете?
Има нещо.
И мисля, че мога да си го взема.
Пуснете ме! И нека продължа по пътя си.
Отлично.
Гауейн ...
аз ...
хванах този беден приятел в капана - тази сутрин.
Бих Ви го дал
но предполагам, че трябва да го оставим на природата.
Сбогом, г-н Гауейн!
И весела Коледа!
Ако се върнете някога по този път, нас няма да ни има.
ОБЕЗГЛАВЯВАНЕ в ЗЕЛЕНИЯ ПАРАКЛИС
Защо ме спираш?
Не мога да се бавя.
Тръгнеш ли по този път, гибелта ти ще е неизбежна.
Няма да намериш милост, нито щастлив край.
Каква е тази магия?
Няма магия.
Този, когото търсиш, е толкова див, колкото мен,
но той не знае какво е милост.
Знам пред какво се изправям. - Ако някой наистина знаеше,
с радост би понесъл срама и би се върнал,
вдигнал главата, за да завърши песента си, както сметне за добре.
А тайната му ще бъде в безопасност с мен.
Ти ли си този човек?
Не.
Заклинанието около кръста ти, казва друго.
Това е просто - мръсен парцал. - Остави го тук, тогава.
Подарък е.
Няма нужда от подаръци - там, за където си се запътил!
Хайде, прибери се!
Прибери се у дома с мен.
Така или иначе, никога не съм желал компанията ти.
Дойдохте?
Е, сър - Коледа ли е?
Да.
Помните ли къде ме нацелихте?
Да.
И дойдохте да видите отговора на този удар?
Да.
Тогава коленичете ...
и ще продължим нашата игра!
Сега ли?
Да.
Сега, един удар толкова силен, колкото Вашия.
Сър, треперите.
Зная.
Показвах ли признаци на страх, когато позициите ни бяха обърнати?
Не съм толкова уверен като Вас.
Имахте година, да намерите смелост.
Една година или сто, няма никакво значение.
Изчакайте за момент!
Готов ли сте?
Да.
Тогава ще пристъпя към замах.
Чакайте! Чакайте!
Това ли е ...
всичко, което желаете?
Това ли е ...
Какво друго трябва да е?
Не, не - съжалявам!
Не мога, съжалявам!
ПУТУВАНЕ ОБРАТНО към ДОМА
Шшшт!
Чакайте!
Да, сега съм готов.
Сега вече съм готов.
Много добре,
мой, смел - багатуре!
Сега ...
ще Ви откина главата.
ЗЕЛЕНИЯТ БАГАТУР
Букви и Превод: M®tal Kombat ПЪРВОИЗТОЧНИК ®