Flypersonell, bekreft at dere er klare til nedtelling og oppskyting.
-LTS? -Klar.
-TTC? -Klar.
-CBC? -Banegruppe, klar.
BTC.
BTC, du er klar? Er det bekreftet?
Bekreftet. BTC er klar.
-Mottatt. OPS? -Vi er klare.
-Elektro? -Klar.
-SRO? -SRO er klar for oppskyting.
-Navigasjon? -Klar.
-Tito? -Kingfisher er klar.
-Og CDR? -CDR er klar.
Orlogskaptein Barnett, på vegne av Hyperion-teamet
og millioner av mennesker fra hele verden, ønsker vi dere lykke til.
Vi ser dere igjen om to år.
Takk, Jim. Takk til oppskytingsteamet
og alle ved MTS-programmet.
Mannskapet er klart til oppskyting.
Mottatt. Vi er klarert for autosekvensstart.
T-minus 15 sekunder. Venter på nedtelling.
Ti, ni, åtte, syv, seks…
Hovedmotoren er i gang.
Tre, to, én, null.
Første trinn skilles fra om tre, to, én.
Bra skille.
Endrer retning, MTS.
Vi har forbindelse nå, MTS.
Mottatt. Jeg har samme resultat her.
Vi nærmer oss andre trinns skille.
Mottatt, andre trinns skille.
Høyde, 70 kilometer.
Dere har reist 170 kilometer fra basen.
Hyperion, hovedmotorene gir ikke full effekt.
-Mottatt, ikke full effekt. -Bra bekreftelse.
Vi rådfører oss med flygeteamet.
Ned med visirene.
Vi er forbi returpunktet. Avbryt til Atlanterhavskysten.
Avbryt?
TLA AVBRYT
Hyperion?
Ikke avbryt, MTS. Dere har nok drivstoff til å tåle avviket.
Ikke avbryt.
Mottatt. Ikke avbryt.
Dere er på vei mot Mars overføringsbane.
Siste systemtest.
Alt klart?
Klar.
Forstått, Hyperion. Vi er klare. Klar for MTO.
Forstått. God tur.
MTO om tre, to, én.
Forbi vendepunktet, MTS.
Dere er nå forbi Max Q, MTS.
Hovedmotor kobles ut om tre, to, én.
Klar.
Der er hun.
Vi nærmer oss Kingfisher-skille.
Mottatt. Kingfisher-skille.
Normalt skille.
Kingfisher er koblet til MTS.
-Takser inn nå. -Mottatt.
Hva er gjeldende forseglingsrate?
Forseglingsrate er normal. Fem centimeter i sekundet.
MTS er i fri drift.
Vent litt.
Tyngdekraftrotasjonen starter. Alt klart, Hyperion.
Kunstig tyngdekraft øker.
Vi nærmer oss fem G.
Vaierne rulles ut.
Solvingene er brettet ut.
TGS normal og ved toppfart.
Greit. Kobler fra.
Takk for oppskytingen, Jim. Snakkes ved første sjekk.
Tuller du? Det var utrolig!
Greit.
-Hvordan går det? -Bra.
Kom igjen.
-Jeg har den. Ja. -Takk.
Herregud.
Zoe, ta denne. David, begynn å jobbe bakerst.
-Denne? -Mottatt.
-Jeg er i siste avdeling. -Mottatt.
-Hei. -Hei.
Hvordan går det?
-Trenger du noe? -Det går bra.
En øl?
Så søtt av deg.
Dette hjelper.
Takk, Zo.
Gi deg, Zo.
Hva?
-Seriøst? -Hva… Jeg skjønner ikke…
Hvordan fikk hun godkjent dette?
Jeg kjenner ingen ved nyttelast, så hvordan…
Kastet du bort 800 gram av bagasjekvoten din på disse?
-Du bryr deg ikke om rivaliseringen. -Nei. Men det gjør du.
Det er så lett.
Greit.
Fem timer unnagjort,
to år gjenstår.
Jeg er legen din, og jeg ber deg drikke det.
OPPRETTER FORBINDELSE
KOBLER TIL
"Relevante"? "Relevante"?
-Den siste er britisk. -Er det?
-Hvordan ser jeg ut? -Nydelig.
Jeg mener det. Dette er viktig.
Du ser bra ut. Seriøst.
Bra.
Ja. Vi hører deg høyt og tydelig.
Velkommen til MTS-42.
Det gjorde vi.
Noen små problemer under oppskytingen er ikke uvanlig,
men takket være et god forberedt og dyktig bakketeam,
gikk møtet med MTS Cycler knirkefritt.
Det stemmer.
Det er bittersøtt.
Så langt har jeg hatt æren av å være med på to oppdrag.
Og jeg kunne ikke fått et bedre mannskap på dette,
mitt siste og tredje oppdrag.
Det har bare gått noen timer, men det har forandret livet mitt.
Jeg er så glad for å være her.
Jeg hadde ikke forventet å komme hit.
Jeg så for meg en forskerkarriere på jorden.
Du vet aldri hvor livet fører deg.
Jeg søkte på HARP-programmet fordi jeg tenkte
det var morsomt å kunne si at jeg ble avvist av Hyperion.
Men nå innser jeg at dette er en av de sjeldne mulighetene
som kan gi livet mitt en langt større mening enn jeg kan forestille meg.
Utforskning av verdensrommet har ført til store medisinske oppdagelser
som er relevante for folk på jorden.
Oppskytingen var utrolig.
Det tar litt tid å bli vant til den kunstige tyngdekraften.
Å være borte fra konen min i to år er lenge,
men dette er en enestående mulighet.
Jeg er takknemlig for hennes støtte.
Forskningen min er viktig
for å kunne opprettholde liv på Mars over lang tid.
Vi tar de første stegene på veien mot å gjøre Mars til vårt andre hjem.
Nei, overhodet ikke.
Av de mange tusen søknadene
fra universitetsstudenter og professorer fra hele verden,
steg disse to til topps.
Jeg har full tillit til deres evner og opplæring.
De vil takle alt som kommer deres vei.
CDRA - MILJØSYSTEM
Faen.
Å, faen.
Kaptein!
Fy søren.
-Går det bra? -Få ham vekk!
Hva skjer?
-Få ham vekk! -Går det bra?
-Lever han? -Få ham vekk.
Få ham vekk.
Stopp. Han må til sykestuen.
Jeg har ham.
-Klar. -Klar? Én, to, tre.
-Her? -Ja.
Det er bra.
-Hvem i svarte er dette? -Kom igjen.
Ta på hansker.
Mottatt.
Hold det sammen. Så tett som mulig.
Jøss.
Veldig bra.
Skaden er begrenset til funksjonsmodulen.
En betydelig mengde atmosfærisk O2 har lekket ut fra MTS.
Det er hull i skroget. Får du med deg alt?
Bra.
Du, Jim. Hvem faen er om bord i skipet mitt?
Ja. Han er fortsatt bevisstløs, men er han en trussel?
Må vi stroppe ham fast eller…
Kommer han til å våkne?
Det overrasker meg at han lever.
Han heter Michael Adams.
De vet bare at han er bakkemannskap.
-Hvorfor ble han ikke funnet? -De ser på det.
Vi gjør ikke slike feil.
-Gjemte han seg med vilje? -Det vet de ikke enda.
Hvorfor skriker du ikke av smerte?
Det gjør vondt.
Dette er alvorlig.
Hvor lenge?
For sikkerhets skyld? Minst seks uker.
ADVARSEL
-CO2-nivået har økt med to prosent. -Hvorfor det?
CDRA-et er av.
Vi stengte av hele funksjonsmodulen, inkludert miljøsystemet.
Ta frem beholderne med litiumhydroksid.
Ja. Forstått.
Pustemaskene på treningsrommet er koblet til CDRA-et,
så vi kan ikke trene før vi har ordnet opp i dette.
-Mottatt. -Mottatt, kaptein.
Alt er klart.
ADVARSEL
Vet noen utenfor Hyperion om dette?
Ikke ennå.
Det er et tidsspørsmål før det kommer ut.
Faen.
Herlighet.
Hei. Sett deg.
-Lettet vi? -Sett deg, ellers besvimer du.
-Lett… -Det går bra.
-Lettet vi? Nei. -Det går bra. Du er trygg.
-Du er trygg. Det går bra. Kaptein! -Lettet vi?
Trekk pusten dypt. Pust dypt. Inn gjennom nesen, ut gjennom munnen.
Akkurat som meg. Bra. Michael, ikke sant? Jeg heter Zoe. Jeg er lege.
Fokuser på å puste rolig.
Sakte og rolig. Jeg skal se på stingene.
-Er det greit? -Sting?
-Rolig. -Hva?
Du ble skadet under oppskytingen.
Er det greit? Jeg skal bare ta en titt. Klar? Alt i orden.
Ok.
Det er bra.
Alt i orden.
Sakte og rolig. Senk pulsen.
-Greit? -Ja.
-Ok. -Flott.
-Beklager. -Det går bra.
Det går bra. Jeg heter Marina Barnett.
Jeg er skipets kaptein. Får jeg stille deg et par spørsmål?
Det går bra.
-Jobber du for Hyperion? -Ja.
Jeg er ingeniør for oppskyting.
Greit.
Husker du hva som skjedde?
Ja, jeg…
Jeg…
Jeg armerte tennstemplene for andre trinn, og jeg trodde jeg var…
Jeg trodde jeg var klippet inn…
-Nei. -Du har hjernerystelse. Dette er normalt.
-Det er greit. -Jeg trodde jeg var klippet inn.
Det er greit om du ikke husker.
Hvor lenge var jeg bevisstløs?
Vi lettet for tolv timer siden.
Tolv timer.
-Jeg må tilbake til søsteren min. -Nei.
-Hun er alene. Jeg må tilbake. -Michael. Jeg forstår.
-Men vi drar ikke tilbake. -Hva mener du?
-Dette er et to år langt oppdrag. -Jeg forstår.
-Jeg må tilbake. -Slapp av.
Vi har for høy fart. Vi har ikke nok drivstoff til å snu.
-Jeg må hjem. -Jeg forstår. Virkelig.
Jeg skal informere Hyperion. Jeg er straks tilbake.
Straks tilbake. Greit?
-Ja. -Bli her.
-Ja, kaptein. -Vi løser det.
Bare fortsett å puste mens vi finner ut av det.
Kan du gjøre det? Pust rolig.
Han er stabil.
Han trenger bare litt tid til å hvile og bearbeide dette.
Mottatt.
-Trenger du hjelp? -Det går bra.
Michael.
-Hei. -Hei.
-Jeg kan hjelpe deg. -Det går bra.
-Går det bra? -Takk.
Sett deg.
-Alt i orden? -Ja.
Det går bra. Takk.
-Ja? -Ja.
Hyperion snakket med søsteren din. Hun har det bra.
De skal ansette noen til å passe på henne og dekke alle utgifter.
Takk.
Disse er dine. Oppdragskommandøren gir deg flere detaljer
når vi snakker med ham i morgen…
Greit.
Takk.
Jeg kom hit fordi jeg har noe jeg vil si.
-Er det greit? -Ja.
For det første
vil jeg be om unnskyldning for at jeg fikk panikk.
Det var et sjokk å våkne opp her.
Takk.
Bare hyggelig.
Og jeg skal ikke sitte på baken.
Skipet er lite, og det er mye mindre nå som jeg er her.
Og det er sikkert noe som må gjøres. Jeg lærer fort.
Jeg kan gjøre hva som helst.
Takk, Michael. Det setter jeg pris på.
Hyperion vil fortelle oss hva vi skal gjøre.
Men i mellomtiden, hvis du er klar for det,
kan Zoe gå gjennom sikkerhetsprosedyrene.
Ja.
Beklager at du gikk glipp av biffen, men dette er det nest beste.
Vi tror det er spagetti.
Jeg bør advare deg. Zoe tror hun er vertinnen om bord.
Skjønner.
Du er David Kim?
-Bare David. -Greit.
Studerer du?
Ja. Jeg tar mastergrad i byggteknikk.
Jobbet du med en søknad til HARP?
Jeg vil lage en søknad til neste oppdrag.
Nå slipper du sikkert å søke.
Ja. Det er sant.
Skål. Velkommen til MTS-42.
-Skål. -Skål.
Skål.
Det føles ikke som om han er her med vilje.
Enig. Hva gjør vi nå?
Han bør få noe å gjøre. Jeg tror ikke…
Jeg har ikke noe til ham.
Kanskje jeg kan få ham til å skrive ned data for meg.
Litt selskap hadde vært fint.
Ja, det går bra.
Hva er det?
Du må dele æren for det du publiserer.
-Det handler ikke om ære. -Nei vel.
-Du er en bedre person enn meg. -Det er sikkert.
-Da har vi en plan? -Ja.
Greit.
Ikke snork så høyt i natt.
Om natten må lysene være dimmet for å spare strøm.
Og hvis vi får en katastrofal svikt i en modul,
som brann eller trykkfall… Pass hodet.
…må du lukke luken. Ha det, David.
Her beskyttes vi mot magnetisk stråling.
I tilfelle solstorm, kom hit.
Ditt første besøk her var nok intenst, men dette er mitt favorittsted.
Jøss.
Det er finere enn på bildene.
Helt sant.
Hva heter søsteren din?
Ava.
Er det bare dere to?
Ja.
Dette er parti 62.
Parti 62.
Vi begynner med rad fire.
Rad fire.
Rad 4A er…
…10,23.
Seksjon B…
Hva?
Beklager.
Jeg må spørre.
Altså…
Hva er dette? Hva er det vi hører på?
-Hører du ikke på jazz? -Nei.
Egentlig ikke.
Konen min introduserte meg for jazz, men nå elsker jeg det.
Seksjon B er
2,16.
To komma én seks.
Forskning kan være litt ensformig.
Særlig fykologi, men disse karene holder meg på tå hev.
Sanders, Coltrane, Bird.
Er de basketballspillere…
Ja, basketballspillere. Nei!
De er jazzlegender fra 60-årene.
Jeg visste det. Jeg bare…
Hører du hvor uforutsigbart den er? Men den har fortsatt regler.
De spiller sammen,
men av og til svever en musiker inn i sin egen lille verden.
Der. Hører du det?
Nei.
-Ok. -Det høres ut som et komplett kaos.
Det er det jeg liker. Den er uforutsigbar.
Og noen ganger kan det være litt ubehagelig.
Men det er ren følelse.
-Og den finner vanligvis en balanse. -Det kan jeg like.
Greit.
Seksjon C, 9,86.
Hvordan ser det ut?
Hele venstresiden har løsnet.
-Fjern dekselet. -Forstått.
Forsiktig.
Mottatt.
Å, faen.
-Hva? -Det har kortsluttet.
I lufttørkeren?
Ja.
Den er forkullet.
Ta et nytt bilde.
Har vi alt?
OPPDRAGSKOMMANDO
Hyperion, dette er MTS. Kom inn.
Ja. Vi har et skadet miljøsystem.
Du må inspisere bildene av CDRA-et.
Det må repareres. Oppdraget står i fare.
Ja. Slår av radioen.
CO2-RENSESYSTEM (CDRA)
David, får jeg snakke med deg? Michael, kan du ta på Davids drakt?
-Zoe forklarer hva du skal gjøre. -Selvsagt.
Ja, kaptein?
Hvor mye O2 produserer plantene dine?
Nitti liter om dagen. Ubetydelige mengder.
Kan du øke det til 950?
-Ni hundre og femti? -Ja.
Ikke med mikrogrønt. Vi tester matproduksjon, ikke CO2-rensing.
Handler ikke forskningen din om det?
Jo, men med alger, og de kan bare åpnes på Mars.
Hvor mye oksygen kan algene produsere?
Omtrent…
Jeg kan klare det du ber om
under de rette forholdene, men utstyret jeg trenger
er allerede sendt til Mars.
Hva er det som skjer?
Har vi mistet CDRA-et?
Det vet vi ikke enda.
Ja vel.
Hva med reservebeholderne?
Vi har ikke nok.
Faen, er det noe annet du kan prøve?
Jeg kan dyrke dem her, men vi risikerer å miste hele avlingen.
Greit.
Hvis jeg bruker halvparten av algene, har jeg nok til en startavling på Mars.
Bra. Legg alt annet til sides, og fokuser på det.
Ja, kaptein.
-Det vil ta litt tid å finne ut av det. -Forstått.
Og, David?
Zoe og Michael fjerner CDRA-et. Ikke si noe til dem.
-Radiotest. -Ja. Jeg hører deg.
Nei. Når jeg sier "radiotest", svarer du "bra test".
Greit.
-Radiotest. -Bra test.
Jeg tømmer slusen for luft.
Når vi kommer inn, er alt som normalt.
Vi har ikke luft, men alt annet er som normalt.
Vi svever ikke…
-Greit? -Ja.
-Bare les instruksjonene. -Greit.
Første steg?
Løsne filterdekselet.
Skruene på den andre siden.
Hva gjør denne greia?
Det fjerner karbondioksid fra luften.
Ta den.
-Klar? -Ja, jeg er klar.
Sånn.
Forsiktig. Vær veldig forsiktig.
Greit.
Jeg blir ikke vant til hvor lite som er mellom oss og rommet.
Samme her.
Da de la til en tredje passasjer,
måtte de halvere vekten på funksjonsmodulen.
Så de fjernet et beskyttende lag.
Det hjelper ikke.
-Det er fakta. -Det hjelper ikke.
Det er bare fakta.
-Jeg tar den. -Ja.
-Går det bra? -Ja.
Det er greit.
Michael?
Faen heller.
Har det.
Det er bra.
Greit.
Et lite stikk…
Takk.
-Det er jobben min. -Ikke bare for dette.
Du har gjort alt for å få meg til å føle meg velkommen, så…
Bare hyggelig.
Greit.
Kan du ta den av?
-Skjorta? -Ja.
-Kan du løfte armen? -Ja.
Takk.
Ok.
-Hvordan går det? -Vi gjør oss ferdig, men jeg er bekymret.
Jeg er redd vi bare får 500, kanskje 550 liter om dagen.
Det er bra. Det er halvparten av det vi trenger.
Vi tiner resten av algene.
Da må jeg fjerne mikrogrønnsakene.
-Da gjør vi det. -Vent litt.
Algene trives ikke.
De renser bare en brøkdel av det jeg hadde klart med riktig utstyr.
Resten av algene vil ikke nødvendigvis gi oss dobbelt opp med oksygen.
Men vi må prøve.
Vi kan ikke sette vår lit til dette. Avlingene kan dø når som helst.
Da mister jeg alt jeg trenger til Mars.
Kaptein,
forskningen har tatt mange år.
Vi vet hvor viktig den er.
Vil vi virkelig kaste den bort når vi kanskje kan reparere CDRA-et?
Det lar seg ikke gjøre.
Det er ødelagt.
Forstått.
Ava. Hei. Jeg håper du er grei med Hyperion-folkene.
Jeg hørte at de flytter deg nærmere skolen, og det er bra.
Veldig bra.
Send meg noen selfier når du kan.
Jeg begynner å komme inn i det.
Først tenkte jeg at jeg ville være en byrde
for mannskapet og alle her, men de setter meg i sving.
Jeg hater hvordan det gikk til.
Men jeg tror at dette kan være
bra for meg og oss på lang sikt.
Riktig. Det andre partiet overlevde dessverre ikke.
Det var det jeg fryktet.
Er du sikker?
Hvorfor kan vi ikke klatre opp?
Vær ærlig med meg, Jim.
Finnes det…
Finnes det en mulighet for at jeg kan ta hans sted?
Hyperion kan sette kapselen i bane rundt Mars
og sende en pilot fra kolonien. Hvordan kan jeg…
Hvordan skal jeg…
Ja. Vel, jeg…
Gå gjennom alle alternativene. Hvert eneste ett.
Jeg…
Dette er ikke lett å si.
CO2-rensesystemet har fått en permanent skade.
Beholderne med litiumhydroksid er bare en midlertidig løsning.
Vi har bare nok oksygen til to personer.
David skal fremskynde forskningen sin.
Algene hans produserer nok oksygen til én person.
Så…
Hva er det du sier?
Vi kommer ikke frem til Mars med Michael om bord.
Vi kommer til å bli kvalt av karbondioksid noen uker før vi lander.
Jeg mener…
Skipet var overbygd for to.
Hyperion tok en sjanse da de presset det til tre,
men det tåler ikke fire.
Greit. Jeg har tenkt på det.
Vi trenger bare å komme frem til kolonien på Mars.
Da er ikke CO2 problemet.
Vi kan lufte det ut og senke lufttrykket.
Det vi trenger, er oksygen.
Vi kan bruke oksygenflasker eller vann.
Vi kan spalte oksygen ut fra det.
Det holder ikke. Det gir ham noen dager, ikke måneder.
Hva med et ubemannet forsyningsskip?
Vi beveger oss for fort.
Kingfisher er den største raketten de kan bygge.
Men vi har en stor tank der oppe som var full av flytende oksygen
til oppskytingen. Det må være litt igjen.
Det ser vi ikke herfra. Vi kan ikke rulle inn vaierne til Kingfisher.
Da klatrer vi opp og sjekker.
Klatre i vaierne? Helt ut?
-Det er 450 meter. -Det er ikke…
Michael var om bord da vi lettet, så vi brukte ekstra oksygen og drivstoff.
Vi hadde knapt nok til å komme oss hit.
Hvis vi klatrer, risikerer vi å skade solcellepanelene,
kappe strømkablene eller falle av skipet. Hyperion så på det.
Jeg kan ikke sette dere i fare for noe som kanskje kan redde ham.
Det må da være noe vi kan gjøre.
Vi leter ikke etter en løsning.
Hele Hyperion prøver å finne ut av dette.
Jeg sier det fordi dere må være mentalt forberedt.
Hvor lenge har han igjen?
Jeg snakker med ham i dag.
-Han får noen dager. -Nei, vent.
Snakke med ham i dag?
Skal vi be ham gå ut luftslusen?
Altså… Greit.
Hvor lenge er det før det er for sent?
Teknisk sett har vi 20 dager.
Da bør vi bruke den tiden.
Vi trenger så mye av feilmarginen som mulig i tilfelle noe skjer.
Feilmargin?
Hvilken hypotetisk situasjon kan være verre enn denne?
I verste tilfelle dør både han og vi.
Hvordan?
De gjenlevende algene sliter.
Så det er greit for dere å gi ham opp fordi…
For hver dag han er her, setter han oss i fare.
Hyperion har satt alle i sving for å prøve å finne en løsning.
De er ikke her!
Kanskje vi kommer på noe de ikke har tenkt på!
De bygde skipet.
De har identiske kopier av MTS. De kjenner skipet.
-De visste ikke at Michael var her. -Det er noe helt annet.
Tjue dager? Kaptein…
Hvis det ikke er noe vi kan gjøre,
må vi ta et liv.
Er det urimelig å ta den tiden til hjelp og sørge for at vi har gått gjennom alt?
Ti dager. Det er alt.
-Kaptein, med… -Vi kan ofre ti dager.
Greit.
Og hva sier vi til Michael?
Vi ble valgt til å være her.
Vi har fått all slags opplæring. Det har ikke han.
Han har ingen viktige bidrag å komme med.
Det er best å la dette være mellom oss.
-Forstått? -Ja, kaptein.
David?
Ja.
Forstått.
Så…
Hvordan går det med det nye oppdraget ditt?
Bra.
Ja vel.
Jim? For deres del
må de få lov til å prøve.
Hva snakker du om? Oppdraget er spolert!
Vi har en…
Reisen dit tar fem måneder, pluss reisen tilbake.
Mannskapet må være i stand til å utføre kritiske oppgaver.
De kan ikke gjøre det hvis de sliter med skyldfølelse.
Jeg tar de ti dagene.
Det har gått tre dager, kaptein.
Prøver Hyperion å finne en løsning?
Ja.
Ut med det.
Ville de ikke allerede ha funnet en løsning om det fantes en?
Jeg forstår hva du føler, men vi har tatt en avgjørelse.
Vi setter oss selv i fare.
Jo mer tid som går, desto vanskeligere blir det å ta det siste steget.
-Opp med armen. -Ja.
Det var en brann.
Jeg var…
Jeg var ni år gammel.
Brannen startet i leiligheten under oss.
Og jeg delte rom med Ava.
Hun var…
…bare en baby.
Det ble ganske ille
like før faren vår klarte å redde oss ut.
Så modig.
Ja.
Så…
Han overlevde ikke?
Nei.
Etter det flyttet Ava og jeg ofte.
Ja. Men vi har alltid holdt sammen.
Hun ga meg dette armbåndet.
Søtt.
Ja. Det er meg.
Og det er henne.
Så søtt.
Jeg ble faktisk vergen hennes.
Det er derfor det er så vanskelig
å ikke være der for henne.
Kan du snakke?
Hei.
Ja.
Jeg har noe vanskelig å si.
Ja vel.
CDRA-et lar seg ikke reparere.
Og selv med alle sikkerhetstiltakene vi har, kan ikke alle overleve.
Vi har visst det i tre dager.
Hyperions folk har jobbet med problemet døgnet rundt.
Zoe, kapteinen og jeg…
Vi prøvde alt vi kunne for å finne en løsning.
Men matematisk sett…
…med deg her,
vil alle om bord kveles før vi ankommer til Mars.
For hver dag som går, utgjør du en fare for mannskapet
og hele oppdraget.
Jeg må være ærlig.
Jeg fikk ikke lov til å si dette til deg.
Hvorfor ikke?
Zoe overtalte Barnett
til å bruke sikkerhetsmarginen for å prøve å redde deg.
For å finne en løsning.
Er det ikke noe vi kan gjøre?
-Er det? -Nei.
Hyperion ville ha funnet en løsning.
Dette er smertefritt.
Og du sovner bare inn.
Jeg er lei for det.
Hei, Ava.
Denne overgangen har ikke vært lett for deg.
Og selv om det er vanskelig for meg, må jeg innse
at jeg ikke kommer til å være der med deg resten av veien.
Men du er tøff.
Mye tøffere enn meg.
Jeg har møtt noen utrolige folk her.
De er smarte,
omsorgsfulle,
motiverte.
De er de beste innen sine fagfelt. Og jeg ser så mye av deg i dem.
Jeg må gå, men…
Jeg elsker deg.
Michael?
Går det bra?
Michael?
Dette er ikke nødvendig.
Vi har ingen andre løsninger.
Det vet vi ikke.
Jeg vet at du kjempet for meg.
Men dette er annerledes.
Dette er…
Det er håpløst.
Nei.
Kan jeg fortelle deg noe?
Dette skjedde for tolv år siden. Jeg hadde en sommerjobb.
Jeg skulle bare holde øye med en strand. Jeg var ikke livredder. Jeg holdt utkikk.
Det stod skilt der med "Bading forbudt".
Det stod: "Fare. Ingen bading".
Så jeg trodde jeg skulle lese hele dagen.
Og…
…det var noen fulle menn som pleide å henge ved en bålplass.
Og jeg ser en fyr i vannet. Kompisene hans sover.
De har sluknet i sanden, og han bare…
…drukner, helt stille…
…alene der ute.
Og jeg melder fra, men får ikke noe svar.
Og…
Det er sterk strøm.
Jeg hopper uti, og når jeg når ham, er jeg utslitt.
Jeg prøver å holde hodet hans over vannet.
Og jeg er der i fem minutter, og tiden går og går.
Så begynner jeg å miste ham.
Og
plutselig blir jeg dradd opp.
Noen har reddet oss begge før han druknet.
De ror oss inn til stranden, og så var det over.
Hvordan visste du at noen kom?
Det gjorde jeg ikke.
Vi har litt tid. Og det der er siste utvei.
Jeg nekter å gi opp.
Greit?
Greit.
-Hva gjorde du, David? -Zoe.
Hva faen har du gjort?
-Michael… -Nei, han har ikke tatt selvmord!
Det var det du ville? Du hadde ingen rett til å si noe.
Og ingen rett til å stjele min medisin til noe sånt.
-Jeg ville beskytte oss. -Barnett ga oss ti dager!
Ja.
Og å bruke den tiden setter oss i fare.
Hva er det du ikke skjønner?
Vi gjør alt vi kan for å redde ham. Det er ikke mer vi kan gjøre.
Jeg vil bare redde det som er igjen av oppdraget, inkludert deg!
Michael.
Michael døde da vi lettet.
Du ville bli kvitt ham. Du prøvde ikke å finne en løsning.
Prøvde jeg ikke?
Jeg ødela all forskningen min!
Dette her?
Det er det eneste som holder oss i live.
De tre siste årene med arbeid har vært bortkastet.
Mine neste to år med forskning er borte!
Du vet hvor mye dette arbeidet betyr for meg.
Og jeg ga det opp for å redde ham!
Og hva har du gjort?
Hva har du gjort?
Hvordan vet vi at det er nok oksygen der?
Det vet vi ikke. Men det er vårt eneste alternativ.
Vi bruker disse for å klatre i vaierne.
Klem den på
og få grep.
Du må legge trykk
på håndtaket mens du drar opp, ellers glir det ned.
Vil du prøve?
Det er ulogisk, men du må løfte både beinet og armen.
Høyre side, så… Ja.
Tyngdekraften blir svakere når du nærmer deg solcellepanelene.
Så når du klatrer, blir det lettere jo høyere du kommer.
Greit.
Det går bra. Begynn på nytt. Dette fikser vi.
-Jeg har det. -Ja.
Ja.
-Vil du tilbakestille? -Nei.
Faen!
-Går det bra? -Ja.
Orlogskaptein.
Jeg forstår at du må beskytte mannskapet
og risikoen ved å gi Michael mer tid.
Men han…
Vi ble satt i denne situasjonen.
Vi må være villige til å bruke mer enn bare ressurser.
Å klatre i vaierne setter oss i fare, men jeg synes vi bør gjøre det.
Jeg kan ikke leve med meg selv om jeg ikke gjør alt jeg kan
for å redde ham.
Og, David?
Du må hjelpe meg.
Michael kan ikke klatre. Han prøvde.
-Hva mener… -Michael vet det.
-David, jeg vet… -Jeg gjør det.
Stiller du opp? Sånn uten videre?
Vi trenger nok oksygen til to.
Når du er fremme, må du koble deg til tanken
og overføre mest mulig til beholderne.
Du vet ikke hvor mye oksygen vi har før du kobler det på.
Hver beholder holder til én person, så vi håper at det er nok til to.
Tilkoblingen til tanken vil ikke være helt tett.
Så sørg for at oksygenlekkasjen peker bakover.
Dere? Hør her.
Dere har ikke øvd på et så komplisert oppdrag.
Så hold hodet kaldt.
Kommuniser mye.
Og ta dere god tid. Ikke forhast dere.
Michael?
-Du skal vite at… -Det går bra.
Alt i orden.
-EV1, radiotest. -Bra test.
-EV2, radiotest. -Bra test.
Bra.
På taket vil dere ha full tyngdekraft.
Det er litt mer enn 200 meter til solvingene,
men jo høyere dere kommer, desto svakere er tyngdekraften.
Forstått.
Ikke klipp dere inn på vaierne
som leder strøm fra solcellepanelene.
Høyt og tydelig. Ikke klatre i strømkablene.
Det snurrer enda mer her ute.
Går det bra?
Ja.
Jeg fokuserer på vaieren.
Vent, Zo. Jeg trenger en pause.
Statussjekk?
Det går bra. Det begynner å bli lettere.
I teorien.
Snakk for deg selv.
Ikke bruk overkroppen så mye.
Greit.
MTS, vi er halvveis.
Mottatt, EV2. Dere kommer til syne nå.
Ta dere god tid.
Ta det rolig.
Hold dere unna de fotovoltaiske panelene.
Skipet kan miste strømmen.
Permanent.
Forstått.
Det går bra. Er du klar?
Klar.
Bare slipp. Jeg trekker deg inn.
Er alt i orden?
Ja.
MTS, vi er på vei ned til Kingfisher.
Mottatt.
Klipp dere inn igjen før det går for fort.
MTS, vi er på Kingfisher.
Flott. Godt å høre, EV1.
Én, to, tre.
Alt i orden.
Jeg går ned langs Kingfisher.
Du klarer det.
Alt i orden?
Ja.
Det går bra.
Greit.
Greit. Jeg er inne.
Du ser etter røret med flytende oksygen.
Jeg ser det.
Flott. Ta meg gjennom hvert trinn.
Skal bli.
Kobler meg til røret.
Mottatt.
Jeg er tilkoblet.
Er det tett?
Ikke hundre prosent.
Det er vanskelig å se hvor mye som lekker ut.
Slipp ut minst mulig.
Forstått. Jeg skal sjekke hvor mye oksygen vi har.
Vi er på 250.
Vi har nok til å fylle minst én beholder.
Mottatt. Alt bra så langt.
Kom igjen.
MTS.
Vi har mer enn nok oksygen.
Det stiger.
Fy faen!
-Ja! -Stiger fortsatt.
Fokuser. Vi må fylle beholderne.
Send den første beholderen, David.
Mottatt. Kommer ned.
På vei.
Nyter du utsikten?
Du er ikke morsom.
Nei vel.
Den første beholderen er full. Jeg kobler den fra nå.
Det er mye oksygen igjen i den store tanken.
Jeg er klar.
-Kommer ut. -Greit.
MTS, vi har den første beholderen.
Flott. Mottatt.
Neste beholder er på vei.
Hvordan går det der inne?
Tanken lekker fortsatt, men alt er bra.
Fyller den andre beholderen. Det ser…
Hva er det?
Det er en solstormalarm. Avbryt, EV1!
Avbryt, EV2!
Herregud.
Hvor lang tid har vi?
Tjue minutter.
Zoe! Kom igjen!
Vi kan ikke forlate den.
Det er oksygenet til Michael.
Vi har ikke tid. Du må forlate den.
Et masseutbrudd fra et koronahull. Strålingen blir dødelig. Kom tilbake nå!
Kom igjen!
-Zoe! -Jeg kommer!
Kom igjen. Vi må dra.
Ja. Jeg klatrer.
Herregud.
Greit. Jeg klipper deg inn.
Greit.
-Ok. -Bra?
Jeg klatrer.
Nettopp.
Faen.
Zoe? David? Statussjekk.
Vi har tilbakelagt en fjerdedel.
Jeg holder på å dø.
-Det blir lettere. Kom igjen. -Åtte minutter igjen.
-Michael. -Ja?
-Lukk skoddene. -Ja.
Bli der.
Hvor er dere?
Vi krysser solvingene.
Gå.
Jeg er rett bak deg.
Faen.
Zoe?
Faen. Hører du meg?
Jeg får ikke bremset.
Klipp deg inn på vaieren. Du har altfor høy fart!
-Det går ikke! -Klipp deg inn!
Zoe?
-Zoe? -David.
-Kom. -Den er borte!
Kom. Vi går. Jeg har deg.
Opp.
Vi går.
Hør her.
Vi har en full tank som lekker der oppe.
Vi mister den.
Hvis vi kan nå den…
…kan tre av oss overleve.
Stormen er dødelig.
Kanskje vi kan vente.
Hvor lenge vil den vare?
Flere timer.
Jeg kan gå.
Michael…
Hvorfor vil du det? Du mangler opplæring.
Hvis du ikke kommer tilbake, dør en av oss også.
-Jeg er villig. -Jeg går.
Jeg gjør det.
Ja.
Jeg gjør det.
-Vent. -David.
Jeg kan ikke la deg gå.
Så kom deg hjem igjen,
få et barn
og send det til Yale.
Vent. Zoe, jeg…
-Nei. -Jeg vet det.
-Jeg er lei for det -Ja.
-Skulle ønske jeg kunne… -Jeg vet det.
Jeg vet det.
Jeg søkte på HARP-programmet
fordi jeg tenkte det var morsomt å kunne si at jeg ble avvist av Hyperion.
Men nå innser jeg at dette er en av de sjeldne mulighetene
som kan gi livet mitt en langt større mening enn jeg kan forestille meg.
NETFLIX PRESENTERER
Tekst: Therese Murberg