Prosím všechen letecký personál, aby potvrdil, že jsme připraveni na start.
- LTS? - Můžeme.
- TTC? - Jo.
- CBC? - Orbitová skupina ano.
BTC?
- Potvrzujete, že proběhla synchronizace? - Potvrzuji. BTC je připraveno.
- Rozumím. OPS? - Můžeme.
- Elektrotechnici? - Jo.
- SRO? - SRO ano. Můžeme odstartovat.
- Navádění? - Připraveni.
- TITO? - Kinfisher připraven na start.
- A CDR? - CDR dává zelenou.
Velitelko Barnettová, jménem týmu Hyperion
a milionů diváků vám přeji hodně zdaru. Bůh s vámi a na shledanou za dva roky.
Díky, Jime. Díky startovacímu týmu a všem z programu MTS.
- Posádka je připravena ke startu. - Rozumím. Můžeme začít s odpočtem.
T-minus 15 vteřin. Připravte se na odpočet.
Deset, devět, osm, sedm, šest. Zážeh hlavního motoru.
Tři, dva, jedna, nula.
První fáze separace za tři, dva, jedna.
Odpojení v pořádku.
Zahájen náklon, MTS.
- Měli byste mít dobré spojení, MTS. - Rozumím. Vidím tady totéž.
- Blížíme se k druhé fázi separace. - Rozumím, druhá fáze separace.
Nadmořská výška je 70 kilometrů. 170 kilometrů před námi.
Hyperione, hlavní motory nejedou naplno.
- Rozumím, hlavní motory nejedou naplno. - Ano.
Vydržte. Konzultujeme to.
Zaklapněte si hledí.
Jsme za bodem návratu. Máme nouzově přistát v oceánu?
TLA NOUZOVÉ PŘISTÁNÍ
Hyperione?
Negativní, MTS. Máte dost paliva, abyste tu odchylku vyrovnali. Nepřistávat.
Rozumím. Negativní ukončení.
MTS, jste na MTO. Na přechodové dráze k Marsu. Konečná kontrola systémů.
- Můžeme? - Můžeme.
Můžeme.
Jsme připraveni, Hyperione. Spusťte zážeh MTO.
Rozumím. Užijte si tu jízdu, lidi. MTO zážeh za tři, dva, jedna.
Za bodem návratu, MTS.
MTS, jste za maximem dynamického tlaku.
Vypnutí hlavního motoru za tři, dva, jedna.
A je to.
Tady ji máme.
- MTS, blížíme se. Odpojení Kingfishera. - Rozumím. Odpojení Kingfishera.
Odpojení úspěšné.
Kingfisher se automaticky připojuje k MTS.
- Zapínám taxi mód. - Rozumím.
- MTS, jaká je rychlost přiblížení? - Minimální. Pět centimetrů za sekundu.
MTS je volně unášeno.
Ještě vydržte.
Začíná TGS, řízená gravitační rotace. Můžete.
Umělá gravitace stoupá.
Přetížení bude nejspíš pět G.
Odvíjení lan.
Odpojení solárních panelů.
TGS je minimální a v plné rychlosti.
Dobře. Odpoutejte se.
Díky za start, Jime. Na viděnou při první kontrole.
- Děláš si srandu? To bylo neskutečný! - Tak jo.
- Jak se cítíš? - Jsem v pohodě. Dobrý.
Pojďme.
- Vezmu to. Jo. - Díky.
- Panebože. - Tady budeš ty, Zoe. A ty vzadu, Davide.
- Tady? - Rozkaz.
- Budu v posledním křídle. - Rozumím.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak ti je?
- Potřebuješ něco? - Budu v pořádku.
- Pivo? - Jsi tak pozorná.
HARVARDOVA UNIVERZITA
- To ti pomůže. - Díky, Zo.
YALEOVA UNIVERZITA
- Ale no tak, Zo. - Co?
- To jako fakt? - Co tím… Nechápu.
- To jí tohle v Nákladech dovolili? - Nikoho v Nákladech neznám, tak jak…
Vyplýtvala jsi 800 gramů dovolených osobních předmětů na tohle?
- Vždyť ti na té rivalitě ani nezáleží. - Ale tobě ano, Davide.
Je to tak snadné.
Fajn.
Pět hodin za námi…
- Dva roky před námi. - Jako tvá doktorka ti říkám: vypij to.
ZAČÍT PŘIPOJENÍ
PŘIPOJUJI
„Použít“, nebo „užít“ na Zemi?
- Řekl bych „použít“. - Jo?
- Jak vypadám? - Senzačně.
- Ptám se vážně. Tohle je velká věc. - Vypadáš dobře. Sluší ti to. Opravdu.
Prima.
Ano, slyšíme vás nahlas a zřetelně. Vítejte na palubě lodi MTS-42.
Ano.
Je běžné, že se při startu něco nepovede.
Ale díky přípravě a znalostem týmu na Zemi
jsme se šťastně setkali s cyklerem MTS.
To je pravda.
Je to hořkosladké. Zatím jsem měla tu čest zúčastnit se dvou misí.
A na své třetí a poslední misi nemůžu pracovat s talentovanější posádkou.
Uteklo pouhých pár hodin, ale už teď mi to změnilo život
Jsem nadšená, že tu jsem.
Nemyslela jsem, že se sem dostanu. Měla jsem být výzkumnicí na Zemi.
Nikdy nevíte, kam vás život zavede.
Do programu HARP jsem se přihlásila,
abych mohla vyprávět, jak mě Hyperion odmítl.
Ale teď si uvědomuji, že jde o vzácnou příležitost,
která může dát mému životu větší smysl, než by mě kdy napadlo.
Vesmírný průzkum vždy vedl k úžasným lékařským objevům,
které se dají použít i na Zemi.
Start byl neuvěřitelný.
Ale chvíli trvá, než si člověk zvykne na umělou gravitaci.
Dva roky bez mé ženy budou vážně dlouhé, ale tohle je životní příležitost.
Jsem moc vděčný za její podporu.
Můj výzkum je klíčový pro dlouhodobé udržení života na Marsu.
Děláme první kroky k tomu, abychom mohli Mars nazývat druhým domovem.
Ne, vůbec ne. Z tisíců přihlášených
studentů a profesorů z univerzit po celém světě
byli tito dva rozhodně nejlepší. Naprosto věřím jejich schopnostem a výcviku.
Vím, že zvládnou vše, co je potká.
CDRA - PODPORA ŽIVOTA
Sakra!
A do prdele!
Velitelko!
No ty vole.
Sundejte ho ze mě!
- Co se děje? - Dělejte!
- Jsi v pořádku? - Žije?
Odtáhněte ho! Sundejte ho ze mě!
- Dost. Odneseme ho na ošetřovnu. - Držím ho.
Můžeme? Raz, dva, tři.
- Tady? - Jo.
Dobrý.
- Kdo to kruci je? - No tak.
- Davide, nasaď si rukavice. - Provedu.
- Drž to zavřený. Jak nejvíc to jde. - Ty jo.
Bezva.
Poškodilo to jenom funkční modul.
Z MTS se vypustilo značné množství kyslíku.
V trupu je trhlina. Slyšíte mě? Dobře.
Hele, Jime? Kdo je kurva na mojí lodi?
Jo. Pořád je v bezvědomí. Ale představuje hrozbu?
Máme najít způsob, jak ho nějak zadržet, nebo…
Tušíš, jestli se probudí?
Překvapuje mě, že pořád žije.
Jmenuje se Michael Adams. Vědí jenom, že je člen startovního týmu.
- To ho jako sakra nepostrádali? - Vyšetřují to.
Takové chyby neděláme.
- Ukryl se tady úmyslně? - To v Hyperionu zatím neví.
Jak to, že teď nekřičíš bolestí?
Bolí to.
- Vypadá to vážně. - Jak dlouho?
Alespoň šest týdnů.
VAROVÁNÍ
- CO2 vzrostlo o dvě procenta. - Jak?
CDRA je vypnutý. Vypnuli jsme celý funkční modul, včetně podpory života.
- Začneme s kanystry hydroxidu lithného. - Jo. Souhlas.
Dýchací masky v posilovně jsou také napojené na CDRA,
takže dokud to nevyřešíme, přestaňte cvičit.
- Dobře. - Jo, velitelko.
Můžeme.
VAROVÁNÍ
- Ví o tom někdo mimo Hyperion? - Ještě ne.
Otázka času, než se to dostane ven.
Hergot.
Ježíši.
Hej, sedni si!
- Odstartovali jsme? - Sedni si.
- Vyletěli jsme? - Jinak omdlíš!
- To jsme… - Jsi v pořádku.
- Vyletěli jsme? To ne! - Nic ti není. Jsi v bezpečí.
- Jsi v pořádku. Velitelko! - Ne! Odstartovali jsme?
Pořádně zhluboka se nadechni. Nádech nosem, výdech ústy.
Stejně jako já. Skvěle. Michaele? Že jo? Jsem Zoe. Jsem doktorka.
Soustřeď se na zpomalení dýchání. Pěkně pomalu. Zkontroluju ti stehy.
- Můžu? - Stehy?
- Hezky pomalu. - Co?
Při startu sis poranil bok. Můžu? Jenom se podívám. Neboj se.
Dobře.
Paráda.
Tak jo. Budeš v pořádku.
Pěkně pomalu. Zpomal svůj tep.
- Dobře? - Jo.
- Super.
- Promiňte. - To nic.
Ahoj, Michaele. Jsem Marina Barnettová.
Jsem velitelka této lodi. Nevadí, když ti položím pár otázek?
Ne, ptejte se.
- Pracuješ pro Hyperion? - Ano.
Jsem inženýr startovacího týmu, madam.
Dobře. A pamatuješ si, co se stalo na odpalovací ploše?
Ano, byl jsem…
Byl jsem…
Chystal jsem zápalníky na druhou fázi odpojení a myslel jsem…
že jsem připoutaný a…
- Ne. - Máš otřes mozku. To je normální. Neboj.
- Že jsem připevněný. - Nevadí, že si to nepamatuješ.
Jak dlouho jsem byl mimo?
Start byl asi před 12 hodinami.
Dvanáct hodin.
- Musím se vrátit k sestře. Prosím. - Ne.
- Je sama. Musím se vrátit. - Michaele, chápu tě.
- Ale nevrátíme se. - Co tím myslíte?
- Tohle je dvouletá mise. Prosím. - Rozumím.
- Musím se vrátit. - Hlavně pomalu.
Letíme moc rychle. Na návrat nemáme dost paliva.
- Musím se vrátit domů. - Rozumím ti.
Vyřídím to do Hyperionu. Za pár minut budu zpátky. Hned se vrátím. Jo?
- Jo. - Zůstaňte tady.
- Ano, velitelko. - Vyřešíme to.
Ale do té doby musíš dál dýchat. Dobře? Zvládneš to? Zpomal dýchání.
Je stabilizovaný. Potřebuje čas o samotě, aby si odpočinul a všechno to zpracoval.
Rozumím.
- Potřebuješ pomoct? - Ne, není třeba.
Michaele.
- Čau. - Čau.
- Ukaž, pomůžu ti. - V pohodě.
- Zvládneš to? - Díky.
Posaď se.
- Dobrý? - Jo. Jsem v pohodě. Díky.
- Jo? - Ano.
Hyperion kontaktoval tvou sestru. Je v pořádku.
Najmou jí opatrovníka na plný úvazek a budou jí hradit veškeré výdaje.
Děkuju.
Tohle je tvoje. Ředitel mise ti dá zítra během živého spojení víc detailů.
Oukej.
Děkuju.
Přišel jsem sem, protože vám chci říct pár věcí.
- Nevadí? - Ne, prosím, povídej.
Zaprvé… chci se omluvit za to, jak jsem předtím vyšiloval.
Byl pro mě tak trochu šok se probudit ve vesmíru.
- Děkuju. - Není za co.
Nebudu se tady poflakovat.
Vím, že loď je malá a se mnou je teď ještě mnohem menší.
Určitě je tady zapotřebí nějaká nudná práce. Učím se rychle.
Udělám naprosto cokoli.
Děkuju, Michaele. Toho si vážím.
Čekáme na Hyperion, aby nám řekli, co dál.
Ale pokud to zvládneš…
- Zoe ti vysvětlí bezpečnostní procesy. - Jo.
Mrzí nás, že jsi přišel o steak, ale tohle je druhé nejlepší jídlo.
Myslíme, že to jsou špagety.
Měl bych tě varovat. Zoe si myslí, že má za úkol nás bavit.
Rozumím. Jste David Kim, že?
- Klidně mi tykej. - Dobře.
Studuješ?
Jo. Dělám si magistra ze stavebního inženýrství.
- Pracoval jsi na návrhu pro HARP? - Plánuju připravit něco na další misi.
To už teď asi nemusíš.
Jo. Asi ne.
Na zdraví. Vítej na lodi MTS-42.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Nevím, nemám pocit, že je tady schválně. - Souhlasím. Tak co s tím uděláme?
Měl by na něčem pracovat. Ale já… pro něj nic nemám.
Možná bych ho mohl nechat, aby mi zapisoval data.
Bude fajn mít nějakou společnost.
Jo, proč ne.
Co?
V každé publikaci se s ním budeš muset dělit o autorství.
- Na tom mi nesejde, Zo. - Dobře.
- Jsi lepší člověk než já, Davide Kime. - To si piš.
- Takže to je náš plán? - Jo.
Tak jo.
Snaž se dneska moc nechrápat.
V noci musí zůstat ztlumená světla.
Kvůli spotřebě energie. Když dojde ke katastrofickému selhání v jednom modulu,
k požáru nebo rychlé dekompresi… Bacha. …musíš zavřít tyhle dveře. Sbohem, Davide.
Tohle je izolace před magnetickou radiací. Pro případ sluneční bouře. Pojď za mnou.
Tvoje první návštěva byla drsná, ale tohle je moje oblíbené místo na lodi.
Páni.
- To se s fotkama nedá srovnat. - Ne, to opravdu nedá.
Jak se jmenuje tvá sestra?
Ava.
Jste sami dva?
Jo.
- Dobře, tohle je sada 62. - Sada 62.
- Začneme se čtvrtým řádkem. - Čtvrtý řádek.
Řádek 4A bude…
10,23.
Sekce B…
- Co? - Promiň.
Musím se zeptat. Jako…
Co to má být? Co to posloucháš?
- Ty vůbec neposloucháš jazz? - Ne. Vlastně ani ne.
K jazzu mě přivedla manželka. Ale teď na něj nedám dopustit.
Sekce B je…
- 2,16. - Dvě čárka jedna šest.
Výzkum bývá občas monotónní. A obzvlášť algologie.
Ale tihle chlapíci mě udržují v pozoru. Sanders, Coltrane, Bird.
- To jsou jako basketbalisti, nebo… - To víš že jo. Ne, nejsou.
- Jsou to jazzové legendy 60. let. - Jo, to jsem věděl. Já jenom…
Slyšíš, jak je to nepředvídatelné? Ale pořád to má svá pravidla.
Hrají společně, ale jednou za čas převezme jeden z hráčů kontrolu.
Teď. Slyšíš to?
- Ne, neslyším. - Dobře.
- Je to jenom chaotickej hluk. - To se mi na tom líbí. Není to prosté.
A někdy to může být i trochu nepříjemné.
Ale je to čistá kreativita.
- A obvykle najdou balanc. - Pěkný. To se mi líbí.
Dobře. Sekce C. 9,86.
- Jak to tam vypadá? - Uvolnila se celá levá strana.
- Sejmi kryt. - Provedu.
- Opatrně. - Rozumím.
A sakra.
- Co? - Muselo dojít ke zkratu.
Ve vysoušecí části?
Jo.
Celé je to spálené.
Znovu to vyfoť.
To je všechno?
ŘÍDÍCÍ STŘEDISKO
Hyperione, tady MTS. Ozvěte se.
Ano, máme zničenou podporu života. Zkontrolujte fotky CDRA, co vám posílám.
Pro misi je klíčové, abychom CDRA opravili, Jime.
Jo. Ukončuju komunikaci.
SYSTÉM NA ODSTRANĚNÍ OXIDU UHLIČITÉHO (CDRA)
Davide, můžeš na moment?
- Ano. - Nasaď si Davidův oblek, Michaele.
- Zoe ti vysvětlí, co potřebuje. - Samozřejmě.
Ano, velitelko?
Kolik kyslíku produkují tvoje rostliny?
Devadesát litrů denně. Pouze zanedbatelné množství.
Můžeš to dostat na 950?
- 950? - Jo.
S mikrozeleninou ne. Testujeme produkci potravin, nezbavujeme se CO2.
- O tom je přece tvůj výzkum. - Ano, ale s řasami.
- A ty můžu otevřít až na Marsu. - Kolik kyslíku by produkovaly?
Zhruba…
Za správných podmínek bych se přiblížil tvému číslu,
ale všechno vybavení už dopravil na Mars let bez posádky.
O co tady jde?
Přišli jsme o CDRA?
To ještě nevíme jistě.
- Dobře. A… co záložní kanystry? - Těch nemáme dost.
- Sakra, nemůžeš zkusit ještě něco? - Můžu je zkusit vypěstovat tady, ale…
riskovali bychom zničení celé kultury.
Fajn.
Když použiju půlku řas, snad mi zbyde dost na startovací kulturu na Marsu.
- Nic dalšího neřeš. Soustřeď se na tohle. - Ano, velitelko.
- Budu na to potřebovat trochu času. - Dobře, rozumím.
Jo, a Davide? Zoe a Michael odstraňují CDRA. Tohle ještě vědět nemusí.
- Zkouška spojení. - Jo. Slyším tě.
Ne, na „zkouška spojení“ odpovídáš „příjem“.
- Oukej. - Zkouška spojení?
Příjem.
Dekomprese přechodové komory.
Všechno tam bude normální. Nebude tam vzduch, ale všechno ostatní bude normální.
- Žádné vznášení se, jenom… Jo? - V pohodě.
- Budeš jenom číst instrukce. - Jasně.
Co je první?
Musíme odšroubovat absorpční vrstvu. To jsou ty šrouby na druhé straně.
Co tahle věc vlastně dělá?
Filtruje ze vzduchu oxid uhličitý. Vezmi si to.
- Připravený? - Jo.
Tady.
Buď s tím hodně opatrný. Tak jo.
Nikdy si nezvyknu na to, jak málo materiálu je mezi námi a vesmírem.
To dobře znám. Když přibyl třetí kosmonaut, zmenšili kvůli jeho váze
funkční modul na polovinu a odstranili ochrannou stínící vrstvu.
- Hele, to mi nepomáhá. - Jenom fakta.
- Ale ne nápomocná. - Jsou to jenom fakta.
- Vezmu to. - Jo.
V pohodě?
- Jo. - Jo.
Dobře. A je to.
Michaele?
A do háje.
Mám to.
Jo, paráda.
Oukej. Trochu tě štípnu.
- Díky. - Je to jenom moje práce.
Nejenom za tohle. Ze všech sil se snažíš, abych se tu cítil vítaný, takže…
Samozřejmě
Dobře.
Sundáš si to?
- Tričko? - Jo.
- Můžeš zvednout ruku? - Jo.
Díky.
Tak jo.
- Jak to jde? - Pořád to dokončujeme, ale bojím se.
Bojím se, že vyprodukujeme maximálně 500, možná 550 litrů denně.
To je dobrý. Polovina toho, co potřebujeme.
- Dej rozmrazit druhou sadu řas. - To bych musel zničit mikrozeleninu.
- Tak to udělej. - Počkej.
Řasám se tady moc nedaří.
Filtrují jenom zlomek toho, co by bylo možné se správným vybavením.
Použití druhé sady neznamená, že zdvojnásobíme výstup.
- Musíme to zkusit. - Velitelko, nemůžeme se na to spoléhat.
Tahle sada může kdykoli zemřít. Můžu přijít o vše, co potřebuju na Mars.
Velitelko…
tomuto výzkumu jsem obětoval roky života. Oba víme, jak je důležitý.
Určitě ho chceme zahodit, když máme stále šanci opravit CDRA?
Žádnou šanci nemáme.
CDRA je kaput.
Rozumím.
Ahoj, Avo. Doufám, že se k lidem v Hyperionu chováš hezky.
Prý tě přestěhovali blíž ke tvojí škole, to je od nich milý.
Moc milý. Až budeš moct, nezapomeň mi poslat pár selfíček.
Vážně si to tady začínám užívat.
Napřed jsem si myslel, že budu pro posádku a pro všechny tady přítěží, ale…
našli mi nějakou práci.
Štve mě, že k tomu došlo takhle. Ale říkám si, že to mně a nám
do budoucna přinese to nejlepší.
Správně. Nic ze druhé sady bohužel nepřežilo.
Toho jsem se bála.
Určitě?
Proč že není možné provést výstup?
Mluv se mnou na rovinu, Jime.
Nešlo by…
nešlo by, abych to místo něj byla já?
Hyperion může nechat kapsli obíhat okolo Marsu
a poslat sem pilota z kolonie. Ale jak můžu… Jak po mně můžete chtít…
Jo. Dobře, tak…
Vysvětli mi všechny možnosti. Do nejmenšího detailu.
Já…
Tohle se mi neříká snadno.
Filtr oxidu uhličitého není možné opravit.
Kanystry hydroxidu lithného byly pouhým dočasným řešením.
Máme dostatek kyslíku jen pro dva lidi.
Požádala jsem Davida o urychlení výzkumu.
Jeho řasy teď produkují dostatek kyslíku pro třetího.
Takže…
Co tím chceš říct?
S Michaelem na palubě se nedostaneme na Mars.
Pár týdnů před přistáním se udusíme oxidem uhličitým. Prostě…
Tato loď byla postavená pro dva.
Hyperion začal riskovat se třemi, ale čtyři zkrátka nezvládne.
Přemýšlel jsem o tom. Stačí, abychom se dostali ke kolonii na Marsu, ne?
Pak není CO2 problém. Vypustíme ho a snížíme atmosférický tlak.
Potřebujeme kyslík. Můžeme použít lahve s inhalačním kyslíkem nebo vodu.
Můžeme z ní získat kyslík.
Nemáme jich dost. Poskytlo by mu to pár dní, ne měsíců.
A co zásobovací mise bez posádky?
Na to se pohybujeme příliš rychle.
Kingfisher je ta největší raketa, jakou umí postavit.
Nahoře je obrovská nádrž plná tekutého kyslíku na start. Musí v ní něco být.
To odsud nezjistíme. S připojeným Kingfisherem není možné navinout lana.
- Tak se tam nahoru vylezeme podívat. - Až nahoru?
- To je 450 metrů. - Nešlo by…
Michael byl na palubě už při startu, Vypotřebovali jsme víc kyslíku a paliva.
Sotva jsme se dostali až sem.
Po cestě nahoru bychom mohli poškodit solární panely,
zpřetrhat napájecí kabely nebo i spadnout z lodi. Hyperion to řešil.
Nemůžu riskovat životy vás dvou, abyste možná zachránili jeho.
- Něco přece udělat musíme. Cokoli. - Tady nejde o to najít řešení.
Snaží se ho najít všichni v Hyperionu.
Říkám vám to, abyste byli mentálně připravení na to, co se stane.
Kolik času mu zbývá?
Dnes s ním promluvím. Já…
- Dám mu pár dní. - Ne, počkat.
Dnes si s ním promluvíš? To ho poprosíme, aby vyšel z přechodové komory?
To je… Tak jo. Kolik přesně času máme, než bude moc pozdě?
- Technicky vzato, 20 dní. - Pak bychom ten čas měli využít.
Potřebujeme co největší rezervu, kdyby se něco stalo.
A co přesně? Jaká hypotetická situace může být horší než tahle?
Nejčernější scénář zní, že umře i tak, ale my s ním.
- Jak to? - Zbytek řas už mele z posledního.
Nevadí vám odsoudit člověka, protože riziko…
Buď realistka. Každý den, co tu je, pro nás představuje hrozbu.
Každý, kdo má doktorát, se tuhle situaci snaží v Hyperionu vyřešit.
Ale nejsou tady! Možná nás napadne něco, co je ne!
Postavili tuhle loď. Mají repliky v životní velikosti. Znají ji jako své boty.
- O Michaelovi nevěděli. - To není totéž.
Dvacet dní? Velitelko, vždyť…
pokud vážně nemůžeme nic udělat…
musíme někoho připravit o život.
Je bezdůvodné chtít, abychom se ujistili, že jsme vyčerpali všechny možnosti?
- Deset dní. Víc ne. - Velitelko, se vší…
- Ne. Můžeme na to obětovat deset dní. - Dobře.
- A co mezitím řekneme Michaelovi? - Pro tuto misi jsme byli vybráni.
Máme psychologický a další trénink. On ne. V tomhle nám nemá jak pomoct,
takže nejlepší bude, když to zůstane mezi námi.
- Rozumíte? - Ano, velitelko.
Davide?
Ano.
Rozumím.
Tak…
jak ti jde tvůj nový úkol?
Dobře.
Fajn.
Jime? Musí to zkusit, aby nepřišli o rozum.
O čem to mluvíš? Mise je v háji!
Máme…
před sebou pětiměsíční cestu tam a cestu zpět.
Posádka pořád musí být schopná zvládat důležité úkoly.
Ne, nezvládnou to, pokud je zničí výčitky svědomí.
Prostě počkám těch deset dní.
Velitelko, už jsou to tři dny. Snaží se v Hyperionu pořád něco vymyslet?
Jo.
Ven s tím.
Kdyby ho šlo nějak zachránit, copak by už nepřišli na to jak?
Vím, jak se cítíš, ale v tuto chvíli máme jiné pokyny.
Ohrožujeme sami sebe.
Čím déle budeme čekat, tím bude ten nutný poslední krok náročnější.
- Zvedni ruku. - Jasně.
Požár bytu.
Bylo mi…
devět let.
Nejspíš začal hořet byt pod náma.
Měli jsme s Avou společný pokoj. Byla…
ještě miminko.
Vypadalo to s náma dost bledě.
Tátovi se nakonec povedlo… nás dostat ven.
To je statečný.
Jo.
A…
přežil to?
Ne.
S Avou jsme se pak pořád stěhovali z místa na místo.
Jo. Ale vždycky jsme drželi pohromadě. Dala mi tenhle náramek.
Hezkej.
Jo. To jsem já.
- A to je ona. - Roztomilý.
Dokonce jsem se stal jejím poručníkem.
Proto je pro mě tak těžký,
že tam pro ni nemůžu být.
- Můžeme si promluvit? - Čau.
Jo, jasně.
- Musím s tebou probrat dost vážnou věc. - Dobře.
CDRA není možné opravit.
A i se všemi bezpečnostními opatřeními není možné, abychom všichni přežili.
Víme to už tři dny.
V Hyperionu na tom od té doby nepřetržitě pracují.
Zoe, velitelka a já…
jsme se ze všech sil snažili najít řešení.
Ale matematicky…
s tebou na palubě… bychom se všichni udusili, než bychom se dostali na Mars.
Každý tvůj den tady s námi představuje nebezpečí pro posádku
i pro celou misi.
Musím k tobě být upřímný. Já…
bylo mi výslovně zakázáno ti tohle říct.
Proč?
Zoe přesvědčila Barnettovou,
abychom vyčerpali všechny možnosti, jak tě zachránit.
Abychom zkusili něco vymyslet.
Dá se s tím nic dělat?
- Dá? - Ne.
To by už v Hyperionu věděli.
Tohle by bylo bezbolestné.
Pouze bys po tom usnul.
Mrzí mě to, Michaele.
Ahoj, Avo.
Vím, že tahle změna pro tebe není nejjednodušší.
A i když je to pro mě těžké vědět, musím akceptovat,
že tě nebudu moct při každém kroku držet za ruku.
Ale jsi silná.
Silnější než kdy budu já.
Poznal jsem tady neskutečné lidi. Jsou chytří,
starostliví,
cílevědomí. Jsou nejlepší v tom, co dělají. Tak moc mi tě připomínají.
Už musím končit, ale…
Mám tě rád.
Michaele?
Je ti něco?
Michaele?
Nemusíš to udělat.
- Nemám na výběr. - To nevíme.
Vím, že jsi za mě bojovala.
Ale tohle je něco jiného.
Tohle je…
Je to beznadějné.
Není.
Můžu ti něco říct?
Stalo se to asi před 12 lety. Byla jsem na letní brigádě.
Měla jsem za úkol dohlížet na jednu pláž. Nebyla jsem plavčík. Jen jsem ji hlídala.
Všude byly nápisy: „Zákaz plavání.“ A: „Nebezpečí. Zákaz plavání.“
Myslela jsem, že si budu celý den číst. A…
bylo tam pár opilců, kteří sedávali okolo nedalekého táboráku.
Ve vodě spatřím chlapa. A jeho kámoše nejde probudit.
Leží opilí na mol na pláži a ten chlap se…
potichu topí…
Naprosto sám.
Okamžitě to nahlásím, ale nedočkám se odpovědi. A…
Je vážně silný příliv.
Skočím do moře. Než k němu doplavu, jsem vyčerpaná.
Snažím se mu držet hlavu nad vodou.
Jsem tam už pět minut a je to delší a delší.
Pak ho začnu ztrácet.
A…
najednou cítím, jak mě někdo vytahuje.
Někdo nás oba dva chytil, než se stačil utopit.
Odvezl nás na loďce na pláž a bylo po všem.
Jak jsi věděla, že někdo dorazí?
Nevěděla.
Ještě máme čas. Tohle je krajní východisko.
Nevzdám to s tebou.
- Jo? - Jo.
- Tak dobře.
- Co jsi to provedl, Davide? - Zoe.
Co jsi to sakra provedl?
- Copak se Michael… - Ne, nezabil se, kurva!
To jsi ale chtěl, že? Neměl jsi právo mu cokoli sdělit.
A už vůbec ne mi kvůli tomu z laborky ukrást moje léky.
- Chtěl jsem nás ochránit. - Máme deset dní!
Ano. A čekat tak dlouho nás ohrožuje. Co na tom nechápeš, Zoe?
Děláme vše pro to, abychom ho zachránili. Nemáme jinou možnost.
Jen se snažím zachránit vše, co z této mise zbylo. Včetně tebe! Michael…
Michael zemřel, jakmile jsme odstartovali.
Chtěl ses ho zbavit. Ani ses to nesnažil vyřešit.
Nesnažil? Zničil jsem celý svůj výzkum!
Tohle! Tohle tady! To jediné nás teď drží naživu.
Moje poslední tři roky výcviku jsou teď k ničemu.
Další dva roky mého bádání jsou pryč!
Moc dobře víš, co pro mě moje práce znamená.
Obětoval jsem ji pro jeho záchranu!
A co jsi krucifix udělala ty?
Co jsi udělala ty?
- Jak víme, že tam je dostatek kyslíku? - Nevíme. Ale nic jiného nám nezbývá.
Tohle je na šplhání po lanech.
Zacvakneš… a zapřeš se.
Při přitahování musíš…
tlačit na rukojeť, jinak sjede dolů.
Chceš to zkusit?
Vím, že to je proti intuici, ale musíš zvedat tuhle nohu a ruku.
Pravá a pak… Jo.
Čím blíž budeš u solárních panelů, tím ucítíš nižší gravitaci.
- Čím výš budeš, tím lehčí to bude. - Dobře.
To nic. V pohodě. Začni znovu. To zvládneš.
- Mám to. - Jo.
- Jo. Chceš začít od začátku? - Ne.
Do řiti!
- Jsi celej? - Jo, jsem!
Velitelko.
Chápu, že tvou povinností je nás chránit a že je risk dát Michaelovi víc času.
Ale on…
Jsme v tom všichni dohromady.
Musíme být ochotní obětovat víc než jen zdroje.
Vím, že výstup nahoru bude riskantní. Ale musíme to riziko podstoupit.
Nemohla bych se sebou žít, kdybych pro jeho záchranu neudělala vše. A Davide?
Potřebuju tvou pomoc. Michael po těch lanech nevyšplhá. Zkusil to.
- Co tím… - Ví to.
- Davide, já vím… - Udělám to.
To to jen tak uděláš?
Potřebujeme kyslík pro dva lidi.
Nahoře se napojte na nádrž s kapalným kyslíkem a naplňte co nejvíc lahví.
Nasaďte tlakoměr a zjistěte jeho množství. Jedna láhev stačí pro jednoho člověka.
Pochopitelně doufáme, že ho tam bude dost pro dvě osoby.
Po proražení nádrže nebude spoj doléhat.
Ujistěte se, že kyslík uniká jedině dozadu.
Lidi? Poslouchejte.
Nikdy jste netrénovali na nic tak komplexního.
Hlavně zachovejte klid. Neustále spolu komunikujte.
A dejte si na čas. Nespěchejte.
Michaele?
- Chci, abys věděl… - V pořádku.
Je to za náma.
- EV1, zkouška spojení. - Příjem.
- EV2, zkouška spojení. - Příjem.
Super.
Na střeše ucítíte plnou gravitaci.
K solárním panelům je to přes 200 metrů.
Ale čím výš budete, tím nižší gravitaci ucítíte.
- Rozumím. - Nedotýkejte se lana,
co vede energii ze solárních panelů.
Je nám to jasné. Nelézt po napájecích kabelech.
Teda, ta rotace je tady mnohem horší.
- Zvládneš to? - Jo.
Budu se soustředit na lano.
Počkej, Zo. Potřebuju pauzu.
- Ohlaste se. - Vše v pořádku. Začíná to být snazší.
Teoreticky.
Mluv za sebe.
Snaž se tolik nepoužívat horní část těla.
Dobře.
- MTS, jsme v půlce. - Rozumím, EV2. Už vás vidím.
Hlavně pomalu. Tady buďte vážně opatrní.
Za žádnou cenu se nesmíte přiblížit k fotovoltaickým panelům.
Přišli bychom o proud v celé lodi.
- Natrvalo. - Rozumím.
Zvládla jsem to. Můžeme, Davide?
Můžeme.
Pusť se. Přitáhnu tě.
- V pořádku? - Jo.
- MTS, směřujeme ke Kingfisherovi. - Rozumím.
Zahákněte se, než naberete příliš velkou rychlost.
MTS, jsme na Kingfisherovi.
Výborně. To rádi slyšíme, EV1.
Raz, dva, tři.
- Držím tě. - Slaňuju po Kingfisherovi.
Zvládneš to, Zo.
Jsi v pořádku, Zo?
Jsem. Všechno je v pohodě.
Dobře.
- Jsem uvnitř. - Hledej vzadu potrubí s tekutým kyslíkem.
- Vidím ho. - Super. Popisuj mi každý krok.
Provedu, velitelko.
- Právě se napojuju. - Rozumím.
- Napojila jsem se. - Jak dobré je těsnění?
Rozhodně není stoprocentní. Těžko jen tak odhadnout, kolik unikne.
Tak ať unikne co nejméně.
Rozumím. Jsem připravená zkontrolovat, kolik tady máme kyslíku.
Teď jsme na 250 litrech. Máme dost na naplnění alespoň jedné lahve.
Rozumím. Zatím dobrý.
No tak.
MTS.
Máme tady víc než dostatek kyslíku.
- Hodnota stoupá dál. - Kurva, jo!
- Jo! - Stále to stoupá.
Dobře, soustřeď se. Musíme ty láhve naplnit.
- Davide, pošli mi první. - Rozumím. Posílám ti ji dolů.
Spouštím ji.
Líbí se ti ten výhled, Davide?
- To není vtipný, Zoe. - Dobře.
První láhev je plná. Odpojuji ji.
- V nádrží stále zbývá spousta kyslíku. - Jsem připravený.
- Posílám ji nahoru. - Dobře.
- MTS, máme první láhev. - Paráda. Rozumím.
Spouštím druhou láhev.
- Jak to jde, Zoe? - Nádrž stále uniká, ale jinak dobře.
Plním druhou láhev. Vypadá…
Co se to děje?
Varování před sluneční bouří! EV1 a EV2, vraťte se!
Proboha.
- Kolik máme času? - Dvacet minut!
- Zoe, vrať se! Rychle! - Ne. Nemůžeme ji tady nechat.
- Tohle je kyslík pro Michaela. - Nemáme čas. Musíš ji tady nechat.
Je to výron koronární hmoty! Radiace bude smrtící! Okamžitě se vraťte!
Dělej, Zoe!
- Zoe! - Už lezu!
Pospěš si, musíme zmizet.
Už lezu nazpátek.
Ježíši.
- Tak jo. Zacvaknu tě. - Dobře.
- Hotovo. - Jo?
Lezu nahoru.
Jo.
Hergot.
Zoe? Davide? Ozvěte se!
Máme za sebou čtvrtinu cesty k MTS.
Nezvládnu to, Zo.
- Bude to snazší. Nevzdávej to. - Máte osm minut!
- Michaele! - Jo?
- Zavři clony! - Provedu!
Zůstaň tam!
- Kde teď jste? - Blížíme se k solárním panelům.
Pokračuj. Jsem hned za tebou.
A sakra.
Zoe?
Hergot. Zoe, slyšíš mě?
Nemůžu zpomalit!
Přicvakni se zpátky k lanu! Zoe, klesáš moc rychle!
- Nejde to! - Přicvakni se!
Zoe?
- Zoe? - Davide!
- Pojď dál od kraje. - Davide, je pryč!
Vstávej. Pojď. Držím tě. Vstaň. Dobře.
Jdeme.
Podívejte.
Nahoře pořád uniká plná nádrž.
Přijdeme o ten kyslík.
Když se k ní dostaneme…
my tři to přežijeme.
Sluneční bouře tam venku je teď smrtící. Možná ji přečkáme.
Jak dlouho ta bouře potrvá?
Hodiny.
Půjdu.
Michaele…
- K čemu to bude, kamaráde? Nemáš výcvik. - Když se nevrátíš, jeden z nás umře.
- Půjdu. - Ne, já.
Zvládnu to.
Jo. Zvládnu to.
- Počkej! - Davide.
Nemůžu ti to dovolit.
Vrať se v pořádku domů,
vychovej dítě
a pošli ho na Yale, jasný?
Počkej, Zoe, já…
- Ne, Zoe. - Já vím.
- Je mi to strašně líto. - Já vím.
- Kéž bych to mohla být já. - Já vím.
Já vím.
Do programu HARP jsem se přihlásila, abych mohla vyprávět, jak mě Hyperion odmítl.
Ale teď si uvědomuji, že jde o vzácnou příležitost,
která může dát mému životu větší smysl, než by mě kdy napadlo.
NETFLIX UVÁDÍ
Překlad titulků: Jakub Doležal