TRI HILJADE GODINA ČEŽNJE
Moje ime je Alitea.
Moja priča je istinita.
Verovatnije je da ćete mi verovati, međutim,
ako je ispričam kao bajku.
Dakle, jednom davno,
kada su ljudi jurili nebom na metalnim krilima,
kada su nosili mrežasta stopala i hodali po dnu mora,
kada su u rukama držali staklene pločice
koje su mogle izvući ljubavne pesme iz vazduha...
Bila je jedna žena, dovoljno srećna i sama.
Sama po izboru.
Srećna jer je bila nezavisna,
zarađivala je zahvaljujući svom učenom umu.
Njen posao je bila priča.
Bila je naratolog
koji je proučavao istine
koje su zajedničke svim pričama čovečanstva.
U tu svrhu, jednom ili dva puta godišnje,
odvažila bi se da ode u čudne krajeve.
U Kinu, Južna mora,
i vanvremenske gradove Levanta,
gde se njena sorta okupljala da priča priče o pričama.
Preveo: Bambula
Ovuda. -Izvinite. -Ovuda, damo.
Šta to radiš? Možeš li da pustiš, molim te?
Misterije Istanbula.
Alitea!
Dobro došla!
Dobro došla konačno! -Gunane!
Moja draga prijateljice.
Prelepo! -Izvinjavam se.
Ovo je Amina. -Amina.
Iz Britanskog saveta.
Onaj čovek na aerodromu koji mi je dirao prtljag,
jeste li ga videli? -Koji čovek?
Pobegao je kada ste stigli.
Mala jakna od ovčije kože, roze kragna.
Zanimljivo.
Bio je vruć na dodir.
Mošusan.
Možda je bio džin.
Ilegalni taksista, verovatnije.
Stavio je previše kolonjske vode.
Dakle, profesore,
kažete da verujete u džinove?
Verujem da ima onih koji treba da veruju u njih.
Uključujući i mene? -Džin, duhovi,
vanzemaljci, šta god pomaže.
Hotel je pripremio lepo iznenađenje za vas.
To je soba Agate Kristi.
U ovoj sobi je napisala Ubistvo u Orijent ekspresu.
Kako biste
objasnili moć grmljavine ako nemate sredstva
za merenje i modeliranje meteoroloških podataka?
Kako možete objasniti godišnja doba?
Od jeseni do zime, proleća i leta,
ako ne znate da Zemlja kruži oko Sunca dok je nagnuta oko ose?
Sve je bila misterija.
Godišnja doba, cunamiji, infektivne bolesti...
Šta smo drugo mogli da uradimo osim da pribegnemo pričama?
Kao što nas je dr Bini ohrabrila da razumemo,
priče su nekada bile jedini način
da naše zbunjujuće postojanje učini koherentnim.
To je tačno.
Dali smo ime nepoznatim silama koje stoje iza svih čuda i katastrofa,
pričajući jedni drugima...
Pričajući jedni drugima priče.
Da vam pokažem.
Pričali smo priče o specifičnim, moćnim, povezanim bogovima
koji su prisutni u svim kulturama, u svim mitologijama,
od Grka, do Rimljana, do Nordijaca,
i tako dalje.
Poznati potomci Zevsa, Posejdona, Atine,
Tora, cela skupina,
pojavljuju se i danas.
Ovo su njihovi ostaci.
Ostaje pitanje koja je njihova svrha?
Šta sada tražimo od njih?
Postoje mitovi, a postoji i nauka.
Izvinjavam se.
Mitologija je ono što smo tada poznavali.
Nauka je ono što znamo do sada.
Pre ili kasnije, naše priče o stvaranju bivaju zamenjene
narativima nauke.
Mukotrpne nauke.
I svi bogovi i čudovišta
nadživljavaju svoju prvobitnu svrhu
i svode se na metaforu.
Gluposti!
Alitea!
Alitea.
Šta se desilo? -Ne znam. Samo je pala.
Samo je pala.
Bože.
Da li si dobro?
Zar ne bi trebalo da odeš kod doktora?
Zašto? Kad se osećam tako dobro?
Oprosti mi, Alitea. Da li si sigurna?
Osim uobičajenih bolova, nema ničeg lošeg.
Nema razloga za brigu.
Šta se desilo tamo?
U poslednje vreme, moja mašta me nadvladava.
Hvata me u zasedu.
Mislim da je to upozorenje. -Na šta?
Da ne budem samozadovoljna.
Da budem oprezna.
To se grubo manifestuje s vremena na vreme.
Trudim se da se ne borim protiv toga.
Na trenutak preuzme kontrolu, a onda se povlači.
Šta se to povlači? -Gunane, to je iracionalno. Nema veze.
Ponašaš se kao dete. Da li znaš to?
Ja sam zapravo dete.
Ako postoji sudbina, možemo li joj pobeći?
Ko to zna?
Ali znam ovo,
Veliki bazar u Istanbulu,
ima 62 ulice i 4.000 prodavnica.
A u jednoj od tih radnji su tri prostorije.
U najmanjoj od tih prostorija,
bila je gomila nerazvrstanih stvari,
staro i novo.
Sa dna te gomile,
izabrala sam suvenir.
Znate li šta je ovo?
Nisam siguran, ali to može biti Česm-i Bulbul,
"Slavujevo oko".
Oko 1845. u Inćirkoju postojali su jedni staklari.
Bili su poznati po ovoj spiralnoj plavo-beloj šari.
Molim te. To je poklon od mene.
Izaberi nešto manje jadno.
I, ako je ovo Česm-i Bulbul,
postoji li način da se to potvrdi?
Kažu da ako je originalna,
ponekad se vide i mrvice krvi
iz pluća duvača stakla.
Ali ovo je verovatnije skorašnja imitacija.
Oštećena je u požaru. Izaberi nešto drugo.
Ne, hvala, Gunane.
Sviđa mi se ovo.
Šta god da je, sigurna sam da ima zanimljivu priču.
Halo? -Dobro jutro, Dr. Bini.
Dobro jutro. -Ovde rum servis.
Da. -Kakva jaja volite? -Rovita, molim vas.
S tostom? -Da, ali bez korice.
Dva jaja? -Samo jedno.
U redu, hvala. -Hvala.
Zatvoriću oči i brojaću do tri, nakon čega bih bila zahvalna
ako odeš.
Jedan,
dva,
tri.
Četiri,
pet,
šest,
sedam, osam,
devet, deset.
Pretpostavljam da ne govoriš engleski?
Nemački?
Španski?
Grčki?
Govoriš li grčki iz Homerovog doba?
Išla sam na neke časove, na fakultetu.
Molim te, ne plaši me se, i ne ophodi se prema meni nemarno.
Dužan sam ti za ovo oslobođenje.
S tim u vezi, moram da ti ispunim tri želje.
Postoje zakoni
koji se ne mogu prekršiti. Tri je tri.
Broj moći. Ne smeš poželeti beskrajne želje. -Da.
Poznat mi je koncept.
Niti možeš poželeti večni život. U prirodi ti je da si smrtna.
A ja da budem besmrtan.
Niti mogu da oprostim greh ili okončam svu patnju.
Ja sam samo džin. -Razume se.
To su limiti.
Šta je ovaj mali čovek? -On je...
Čarobnjak. Koji nas vodi kroz vreme.
Ajnštajn. -Ajnštajn.
Jesi li ti veštica koja ga je stavila u kutiju?
Ne. To je nauka.
"Televizija." -Televizija.
Talasi... svetlosti i zvuka.
"Transmiteri." -Transmiteri.
Nisam sigurna kako to funkcioniše. Ja sam književnica.
Ne znamo mnogo.
Ja sam džin skromne moći,
ali počinjem da razumem ove prenose.
Naučio si da govoriš moj jezik.
Ovaj engleski je jednostavan.
Mislim da se njegova pravila brzo uče.
Ne, ne. -Da li bi želela ovog malog Alberta za sebe?
Ne, ne. To ne može biti dobro za njega. Vrati ga nazad.
Mogao bih da ga proširim. Mogli bismo razgovarati sa njim.
Kako je ovo moguće? -Ne, vrati ga nazad.
Je li to tvoja želja? -Ovo nije moguće.
Ne. To je tvoja obaveza.
Pa, šta ćeš poželeti?
Koja je želja tvog srca?
Nego, da ne preterujemo.
Moram ovo polako.
Imam sve vreme na svetu.
Pričaj mi o sebi.
Moje ime je Alitea Bini.
U Turskoj sam na konferenciji.
I za koji dan se vraćam u domovinu.
Šta još?
Takođe, moram nešto da priznam.
Nešto što nikad nikome nisam rekla.
Odlično.
Kad sam bila mlada, bio je jedan momak.
Tvoj prvi ljubavnik? -Ne, ne. Nije bio od krvi i mesa.
Džin? -Ne.
U to vreme sam bila u školi za devojčice.
Kokodakala.
Ja sam po prirodi usamljeno stvorenje.
A taj dečak, Enco,
došao je k meni, niotkuda.
Iz potrebe da se zamisli.
Pričao mi je priče na jeziku
koji smo samo nas dvoje govorili.
I uvek je nestajao kada me boli glava, ali nikad nije bio daleko
kada nisam mogla da se pomeram zbog astme.
Bio je kao ovaj mali Albert
što nisi dozvolila da ti ga dam?
Emanacija?
Samo emanacija odsustva.
Plašila sam se da će otići, pa sam ga zapisala.
I napunila sam jedan dnevnik, prepun činjenica.
Ali što sam više realizma pokušavala da ubacim,
to sam više počinjala da sumnjam,
i, sve je počelo da izgleda glupo.
Osećala sam se glupo.
Posle nekog vremena,
sve sam to spalila u školskoj peći.
I posle toga je potpuno nestao.
A ipak, evo mene.
Suprotno razumu, da.
Ovde sam i imamo posla.
Možete li se vratiti kasnije, molim vas?
To je rum servis, dr Bini.
Doneo sam vam doručak.
Samo minut!
Moraš zatvoriti vrata.
Dobro jutro. -Gde biste ovo želeli, dr Bini?
Hvala. Mogu ja to da uzmem. -Molim vas, dozvolite meni. -Ne, mogu ja to.
Dobro, dr Bini. Nadam se da ste se dobro odmorili.
To izgleda ukusno. Da, jesam.
Šta planirate da radite ovog lepog dana?
Nisam sigurna. Improvizujem.
Želeo bih da vam pokažem prelepu umetničku galeriju...
To je tako ljubazno. Hvala vam. -...danas popodne, kad imate vremena.
Možda drugi put. -Biće super. -Želim vam lep dan.
U redu. Dobro. Uživajte.
Hvala vam!
MOLIM VAS NEMOJTE UZNEMIRAVATI
Pogodnija veličina, vidim.
Radim sve što mogu da se uklopim.
Izvoli.
Nisam morala da naručim doručak.
To je nane nohodči. Leblebija, karanfilić, pistaći.
Topiće se u ustima.
Mogu li nešto da te pitam?
Bilo šta.
Kako to da si našao put do moje boce?
To je zanimljiva priča.
To je bio moj treći zatvor.
Bio si zarobljen u boci tri puta?
Možda sam džin, ali sam i budala
koja obožava razgovor sa ženama.
Moram da budem oprezniji u budućnosti.
Kako si prvi put uhvaćen?
Zbog požude.
Kako drugačije?
Ko je ona bila?
Saba. -Kraljica od Sabe?
Ona mi je bila rod. -Ona je bila džin?
Njena majka je bila džin. -Da li je to moguće?
Postoje zakoni koji dozvoljavaju zajednicu džina i smrtnika,
ali oni ne mogu da proizvedu besmrtno potomstvo kao što magarac i konj
mogu stvoriti samo jalovu mazgu.
Kako je izgledala?
Osim gustog proplanka crne kose na nogama,
izgledala je kao svako drugo ljudsko biće, osim što je, naravno, bila Saba.
Po svemu sudeći, bila je veoma lepa.
Nije bila lepa. Ona je bila lepota sama.
Bio sam u svakom pogledu slobodan.
Ulazio bih i izlazio iz njene spavaće sobe.
Saba...
Dobro su mi bili poznati kao i bilo kojoj njenoj robinji
dodiri od kojih je drhtala od blaženstva.
Nikada nisam toliko mnogo želeo neko stvorenje.
I ona te je želela zauzvrat?
Bila sam njena igračka. Njen pouzdanik.
Možda bih postao više, da nije bilo Solomona.
Kralj Solomon?
Neka je blagoslovena uspomena na njega.
Došao je iz pustinje da joj se udvara.
Zar nije ona otišla kod njega? -Ne, nikada.
Ali to je u svim svetim knjigama.
Sve one priče i slike.
I Hendl je pisao muziku o tome.
Gospođo, bio sam tamo.
Solomon je došao k njoj.
Ti si kraljica, slobodna kao moćna ptica...
koja vidi sve stvari ujednačenim okom.
Zašto bi se vezala za ljudski krevet? -Slatki rođače Džine,
nema čoveka koji bi me mogao tako prevariti.
Počeo je s muzikom.
Uradio sam sve što sam mogao da je odvratim.
Ali kada je upotrebila mirisni vosak džabasa pčele
da skine dlake sa svojih nogu, znao sam da sam izgubljen.
Ali ja sam, kao budala, nastavio da joj govorim
da je njeno telo bogato i ljupko,
ali da je njen um bogatiji i ljupkiji,
i izdržljiviji.
I ona se složila sa svim onim što sam rekao,
i ispustila je vrelu suzu.
Počela je da mu postavlja zadatke, koji su se činili nemogući,
da pronađe određenu nit crvene svile
u palati od hiljadu soba,
da pogodi tajno ime njene majke džina,
da joj kaže šta žene najviše žele.
To stvarno izgleda nemoguće.
Ne za njega. Mogao je da razgovara sa zemaljskim zverima,
i sa džinovima napravljenim od suptilne vatre.
Pronašao je mrave da otkriju nit svile,
i ifrita da šapne ime majke.
Zatim ju je pogledao u oči
i rekao joj šta žene najviše žele.
Bila je zapanjena,
i rekla mu da je u pravu.
I tako mu je dala ono što je najviše želeo,
čime je trebalo da je oženi i odnese u njen krevet.
On je bio veliki mađioničar...
i zatvorio me je
uz pomoć moćne reči u mesinganu bocu.
Nije molila za mene.
Nisam joj bio ništa.
Dah u boci.
I tako sam bačen u Crveno more
i čamio 2.500 godina.
Osim spavanja, šta ima da se radi u boci 2.500 godina?
Džin ne spava.
Kako se onda snalaziš?
Prvih 100 godina, besnim na svoju sudbinu.
Molim se Boškolu za moje oslobađanje, a kada to ne uspe,
molim se bilo kom poznatom bogu,
a onda i bilo kom nepoznatom bogu.
A kada, i dalje, ne nalazim odgovore,
provodim vreme u budnim snovima
preispitujući sve priče svog života.
I kada sam to iscrpem mnogo puta,
vraćam se svojoj molitvi i svom besu.
I onda, konačno,
obmanjujem sam sebe.
Molim se da ostanem u boci.
Molim Boškola da me uvek drži u boci.
I da li to pali?
Da ne žudim ni za čim?
Da se pretvaram da mi je najveća želja da budem u boci? Ne.
Za džina, to je najbliže što smo ikada došli do smrti.
Znaš li odgovor na njeno pitanje?
Šta žene najviše žele? -Da.
Zar ti ne znaš?
Ako ne znaš, ne mogu ti reći.
Sigurno ne želimo svi isto.
Gospođo, tvoje želje mi uopšte nisu jasne.
Ja sam u periodu svog života kada imam sve što mi treba.
Usuđujem se reći da sam zadovoljna i zahvalna.
Reci mi. Da li si supruga? Udovica?
Majka, možda?
Nemam dece, braće i sestara, nemam roditelje.
Jednom sam imala muža.
A kakav je bio izgled tog muža?
Njegov izgled? U početku je sijao.
A na kraju?
To i nije neka priča.
Ali to jeste priča. To je tvoja priča,
i uvek je mudro
da razumeš one koji te drže u šaci.
Molim te.
Dobro...
Poznavali smo još iz mladosti.
Rano smo se venčali.
U početku smo uživali
u umu i telu onog drugog.
Prolazili smo godine ugodno,
a onda kako to biva,
sve je isparilo,
I postali smo
udaljeni.
A gde je on?
On je u Hakniju, s Emelin Porter.
Rekao mi je da...
Da nisam bila u stanju da čitam osećanja.
Da nisam bila u stanju da pročitam njegova osećanja.
Ovo je uzbudljivo!
Uzbudljivo je! -Ne, nije.
Da pogodim. U njemu niko ne umire.
Ne!
Način na koji je moj mozak umrežen je...
izvor i moje moći i moje samoće.
Pretpostavljam da zato volim priče.
Kroz priče pronalazim osećanja.
Možda bi mogla da ga poželiš nazad.
Ne, ne.
Ne.
Mislila sam...
Možda žalim zbog gubitka i izdaje, ali,
ne, u stvari, bila sam slobodna.
Bila sam kao zatvorenik koji izlazi iz tamnice na sunčevu svetlost.
Proširila sam se u prostor sopstvenog života.
Ne, ne bih mogla da poželim više.
Ti si mudra i oprezna žena, Alitea.
Ali svi mi imamo želje, čak i ako one ostaju skrivene od nas.
Možda.
Ali ja sam i naratolog,
i to će biti problem.
To će biti veoma veliki problem.
Znam sve priče koje postoje o džinovima prevarantima,
i za načine kojim manipulišu željom za svoje ciljeve.
Ja nisam jedan od njih. Ja sam bogobojažljiv i čestit,
i ovde sam samo da ti ispunim želju srca.
Čak i da je to tačno,
kako možeš da se uzdaš u one koji su pozvani da požele?
Kako znaš da se možeš uzdaš u mene?
Pa nadam se.
S tobom se svakako nadam.
Postoji jedna smešna pričica. Ti to verovatno znaš.
Tri prijatelja izgubljena na moru u malom čamcu.
Izvuku čarobnu ribicu, koja svakom od njih zajamči po jednu želju.
Prvi, "Voleo bih da sam kod kuće sa svojom ženom." On nestaje.
Drugi, "Voleo bih da se igram na poljima sa svojom decom." Ode i on.
I treći, "Nedostaju mi prijatelji..."
"Voleo bih da su ovde." -Tako je.
Ne postoji priča o želji koja nije opomena.
Nijedna se ne završava srećno.
Čak ni one koje bi trebalo da budu šale.
Ali ti i ja smo autori ove priče
i možemo da izbegnemo sve zamke.
Šta ako uopšte ne poželim nijednu želju?
Molim?
Šta ako ne poželim nijednu želju?
To bi bilo...
To bi bilo katastrofalno!
U redu.
Moram da ti kažem o svom sledećem zatvaranju.
Slušam.
Nikad neću saznati
kako je moja boca dospela sa dna Crvenog mora...
u palatu u Carigradu.
Ali mislim da je to nekako uključivalo
ubistvo osmanskog ratnika.
Pad imperije.
I zaljubljena devojka.
Merhaba.
A ko si ti?
DŽINOV ZABORAV
Gulten je živela kao robinja
u dvorištu za konkubine
u seralju.
Kada sam joj se pojavio...
onesvestila se.
I imao sam velikih problema da je probudim.
Jasno sam stavio do znanja da joj neću ništa,
jer sam bio osuđen na bocu. -Dok ne ispuniš svoje tri želje.
Dok ona ne ispuni svoje.
Molim te. -U redu.
Jadna devojka mi je rekla
da je beznadežno zaljubljena u lepog čoveka,
i odmah je poželela
da pronađe naklonost u njegovim očima.
Napravio sam ovo za tebe.
Kako to već biva,
onog koga je najviše želela bio je sjajni Mustafa.
princ Mustafa.
Najstariji sin Sulejmana Veličanstvenog,
i verovatno naslednik njegovog moćnog prestola.
Da sam znao do čega će doći,
rizikovao bih Iblisov bes
da je žestoko odvratim od njene želje.
Ali bez razmišljanja,
uzeo sam svoju bocu i prizvao ulja
da je pripremim.
Očaravajuća ulja
koja je nekada koristila samo Saba.
Upozorio sam je da sakrije bocu
da njene moći ne padnu u tuđe ruke.
Otišao sam kod Mustafe.
Gulten.
Šapnuo sam njeno ime.
Poslao je po nju.
Bilo je tako lako.
Kao džin, beskrajno sam radoznao
o ljudskim običajima.
U slobodno vreme,
počeo sam da lutam palatom u potrazi za njenim intrigama.
I tamo, među evnusima,
suprugama i konkubinama,
prvi put sam video Hurem.
Onu koja se smeje.
I ona je bila robinja
koja se uzdigla među ostalima
da postane sultanova miljenica.
Sulejman Mudri nije video nikog drugog osim nje.
A ona je nastojala da zaštiti njegov presto
u korist sopstvenih sinova u odnosu na njegovog voljenog Mustafu.
I u tu svrhu, naredila je da na princa motre
mnoge ispitivačke oči.
Kad sam video kako je Hurem
napravila remek-delo svojih manipulacija,
zabrinuo sam se da bi moja Gulten mogla biti uhvaćena u toj mreži.
Pokušao sam da je upozorim da bude oprezna.
Ali ona se već odlučila za svoju drugu želju.
Želim da budem trudna. -S Mustafom?
Molim te nemoj. -To je želja mog srca.
Ispuni mi moju želju. Smesta.
Molim te stani.
Kakva greška.
Jer u tom trenutku,
Sulejman, neka je blagosloveno njegovo ime,
biva podrivan.
Njegovi ratnici veruju da postaje mek,
da ga više interesuje njegova poezija
nego da vlada snažnom rukom.
Hurem podgreva glasine
da vojska hoće da zauzme njegov presto
i zameni ga Mustafom.
Princ je postao pijun
u neprestanoj igri moći.
Sulejman Veličanstveni,
Sulejman Osvajač,
patron i zaštitnik imperija,
Sulejman Otac, stavljen je pred dilemu
za koju zna da će mu slomiti srce.
Gulten, u međuvremenu, nije videla razlog
zašto treba da ostane nevidljiva.
S obzirom da je nosila sina budućeg sultana.
Uprkos svim mojim upozorenjima,
ona paradira svojim novonatečenim grudima i stomakom.
I šapat se ubrzo proširio po celom seralju.
Užasne zavere napreduju prebrzo.
Princ Mustafa nevino dolazi
kod svog oca,
da ga uveri u svoju lojalnost.
Sultane moj.
Oče...
A nemi ga čekaju.
Zavapio je ka svojim janičarima, koji su ga voleli,
ali mu je glas bio slomljen i dah zaustavljen
tetivom očevog luka.
Gulten!
Dolaze po tebe. Poželi zelju!
Samo još jednu želju. -Zašto?
Gulten. Dolaze da te ubiju!
Princ će me zaštititi. -Ne može ništa da uradi. Poželi želju!
On me voli. -Gulten.
On je mrtav!
Mrtav je! Svi koji ga vole su mrtvi.
Hurem dolazi po tebe...
"Poželi zelju!"
"Spasi se, Gulten!"
Samo nekoliko reči i mogla je biti slobodna
da bezbedno rodi svoje dete,
a ja da odem konačno u Carstvo džinova.
Ali ona je uletela u ruke ubica.
Hteo sam da primenim silu,
kada me je blokirao Iblisov sledbenik.
Ovde nisi dobrodošao.
Ne možeš promeniti njenu priču.
Ako ona ne poželi želju...
Ti si osuđen na propast.
Gulten!
Nije poželela da se spase.
Nije poželela da se spasemo oboje.
Dakle, bio sam,
ili nisam bio, može se reći,
skoro oslobođen i privezan za ovaj svet
trećom neizvršenom željom.
Ali shvataš, zar ne,
da si mi upravo ispričao priču o ženi koja je bila osuđena na propast
zbog njenih želja?
Da, ali njen neuspeh da kompletira želje i mene je osudio na propast.
Zar niko drugi nije mogao da kompletira želju?
To je bila moja nada.
I to bi te konačno oslobodilo?
To je bila moja jedina nada.
Ali postao si nevidljiv.
Kao duh. Lutao sam skriven.
I tvoja boca, skrivena ispod olabavljenog kamena
poznatog samo mrtvoj Gulten. -Da, to je bio problem.
Pokušao sam da privučem pažnju nekoga,
bilo koga ko bi mi mogao pomoći.
Tako mi zvezda, kako sam se trudio.
Pratio sam njihov miris, svaki njihov korak.
Spreman, preklinjući, vrišteći.
Bilo šta da mi ih privuče.
I ja ovo žalosno radim 100 godina,
i sa svakim neuspehom moja volja počinje da bledi.
A onda 1620.
nada dolazi u obliku dečaka sa mačem.
DVA BRATA I ŽENA DIV
Murate!
Na neki način, ovaj dečak me oseća.
U stanju sam da ga privučem do kamena.
Ibrahime!
Murate!
Ibrahime!
I samo što im nisam dospeo u ruke,
majka ih nađe.
Ona je Kosem,
udovica sultana Ahmeda Prvog.
A dečaci su naslednici prestola.
Kad vidim dlake na njegovim nogama,
znam da negde u Muratovoj lozi
pulsira moć džina.
Pratim ga svuda,
odlučan da ga privučem nazad do kamena.
Ali sa 11 godina on stupa na presto
i postaje sultan Murat Četvrti.
I uhvaćen u uobičajenim intrigama,
on je za mene još izgubljeniji.
Sa 20 godina vodi svoje vojske u rat.
Bori se zajedno sa svojim ljudima
na Kavkazu i u Mesopotamiji.
Priča se o njegovoj nepromišljenosti,
čak i za sopstveni život.
Očajavam da li ću ga ikada više videti.
Nada je čudovište, Alitea, a ja sam njena igračka.
Znači umro je? -Ne u borbi.
Nazad u Istanbulu, Kosem treba da zaštiti presto.
Treba da zaštiti Ibrahima.
Mlađeg brata? -Da.
On je poslednji iz osmanske loze.
On mora da napravi mušku decu.
Kosem ga zatvara u kavez u potpunosti obložen samurom.
Kakav zatvor.
Zatvor koji nikada neće želeti da napusti.
To ga kraljevski izopačuje.
On veruje da što je veće telo,
to je zadovoljstvo intenzivnije.
Kosem traži lepotice slatke i ogromne,
i dovodi mu ih u krevet.
Moja sudbina je posebno povezana s ovim fetišem.
Kako to?
Videćeš.
Murat se vraća.
I iako se vraća kao osvajač,
on ne može da se otrese prizora krvi.
Rat mu je istinski istrunuo dušu.
Čekam da ostane sam.
Odlučan sam da ga vratim do kamena.
Ne želim da prekidam, ali imam pitanje.
Da li ti je bilo važno kakvu želju takav čovek može da poželi?
Tako nezasit čovek.
Ne.
Čak ni ako je veoma zla?
Ne ako je to značilo moju slobodu.
On ima druge stvari na umu.
On veruje da je nepobediv,
a da bi vladao unedogled, mora se osloboditi svih suparnika.
Zašto trošiti svoj mač, lave moj?
Ibrahime.
Veliki brate...
On je beba.
Kako bi on mogao da vlada?
Kosem mora da ga zaustavi.
Nekako je morala da ga odvrati
od njegove požude za krvlju ka drugim zadovoljstvima.
Prvo, ona organizuje da ona bude stalno pijan.
A onda ona pokušava nešto veoma lukavo.
Nešto u čemu bi ti mogla uživati.
Ona šalje da pronađe, iz svih krajeva carstva,
najbolje pripovedače.
Oni koji nisu ubedljivi
beže u strahu ili ginu zbog njegovog nestrpljenja.
Postoji samo jedna osoba
koja ima sposobnost da ga očara.
Da ga umiri pričama,
da ga drži kao taoca njihovog raspleta.
To je njegov jedini prijatelj.
I to prijateljstvo se pretvara u ljubav.
Pošto nemam šta drugo da radim, slušam zahvalno,
jer i ja volim da se izgubim u njegovim pričama.
Kad starac umre,
svi u palati beže na ulice,
jer se plaše da će Muratova tuga izazvati novo ubistvo.
Ali on samo sedi, i zavija, i pije dok ne bude mrtav pijan.
I moje strpljenje je nagrađeno.
Jer u takvom stanju,
konačno sam u stanju da privučem njegovu pažnju
i dovedem ga nazad u tajno kupatilo.
Znam kuda ovo vodi.
Biće preslab da podigne kamen.
Preslab čak i za okretanje reze.
Pa on odlazi i opija se do večnog sna.
A ja sam tu, prepušten sopstvenom zaboravu,
nema nikoga da čuje moj glas,
nema nikoga da me upozna, niti da me oseti niti da me nasluti.
Ne možeš zamisliti.
U stvari, mogu.
Možeš li zamisliti usamljenost?
Kako bi to moglo da te preplavi?
Mogu.
Postojimo samo ako smo stvarni za druge.
Da li se slažeš? -Slažem se.
Ovo je, dakle, naša sudbina, Alitea.
Ako nećeš da poželiš želju,
biću uhvaćen između svetova,
nevidljiv i sam, za sva vremena.
Poželi želju, Alitea.
Neka to bude želja tvog srca.
Bila bih pažljivija da sam na tvom mestu.
Očigledno si uspeo da nađeš izlaz. -Manje više.
Počinjem da mislim da sam u društvu prevaranta.
To bi bilo mnogo bolje.
Moj posao bi bio mnogo lakši.
Ali istina je da sam ja samo idiot
koji je bio ekstremno nesrećan.
Moram da ti verujem na reč.
Pa?
Ibrahim, pretpostavljam, postaje sultan?
Ibrahima treba dovući na presto.
Majko!
On imenuje jednu od svojih konkubina
za guvernera Damaska.
Njeno ime je Kocka šećera.
Po svim merilima njegova miljenica.
Da nije bila slobodna da luta,
ne bi našla tajno kupatilo.
Da nije odlučila da se okupa,
ono se ne bi prepunilo.
Da nije bila nespretna dok je hodala po podu,
ona se ne bi okliznula, razbila kamen,
i našla moju bocu. -Da.
Da budem iskren, trebalo je da budem dostojanstveniji.
Ali počeo sam da molim, besramno.
Molim vas fina damo, moja situacija je teška.
Očajna je. Morate mi pomoći. -Smrdiš.
Poželite želju. Poželite bilo šta.
Poželite sve! -Ne želim ništa da imam s podmuklim džinom.
Žudiš li za nečim? Mora da ima nešto! Poželi to!
Govori! Reci mi! Sada! Sada!
"Želim da se vratiš u svoju bocu na dno Bosfora."
Pa evo mene, pao sam u tvoje pažljive ruke.
Izgleda da ne možemo pobeći jedno drugom.
U tvojoj sam milosti.
Ovo zamišljanje želja...
To je opasna umetnost.
"Želim" donosi beskonačne rasplete.
Ne nužno. -Toga ima u svim tvojim pričama. -Znam, ali...
Kažeš da nisi varalica,
i kažeš da smo ti i ja autori ove priče.
ali ja ne mogu da se ispišem iz nje. -Tačno.
Zašto jednostavno ne uskočiš u svoju bocu,
a ja ću je dati nekom lakovernijem?
Nekom očajnijem. Nekom pohlepnijem.
Ne vraćam se u bocu.
Što da ne? -Ne vraćam se u bocu.
Neću da poželim tri želje.
Onda me šalješ u zaborav.
Ti si nemoguć. -A od tebe me boli glava.
Dobro.
Evo šta ću uraditi. Poželeću tri želje.
Hoću. -Pre nego što umreš? -Odmah. Jednu za drugom.
Spreman? Broj jedan. Želela bih da tvoja glavobolja nestane.
Broj dva.
Želim gutljaj ovog čaja.
I na kraju, želim još jedan od njih. -Rugaš mi se.
Tri želje, savršeno jednostavne, a teoretski sigurne.
Solomon me je zatvorio upravo zato što sam dozvolio da mi srce diktira želje.
Samo ako ti ispunim tvoje, mogu da zaslužim svoje oslobođenje.
Da, cenim korelaciju, ali evo u čemu je problem,
ne mogu za života da priberem jednu prihvatljivu želju.
A ti od mene tražiš tri. -Ima li života u tebi? Da li si uopšte živa?
Znaš, u nekim kulturama
odsustvo želje znači prosvetljenje.
Onda si ti pobožna budala.
Ako sam zadovoljna, zašto iskušavati sudbinu?
I kukavica si. -Ne ljuti me.
Nema čoveka, anđela ili džina koji ne bi zgrabio priliku
da im se ispune njihove najdublje čežnje,
a meni je dopala jedna koja tvrdi da ne želi baš ništa.
Alitea Bini, ti si lažov!
Počinjem da želim da se nikada nismo sreli.
Ne! Ne!
Ne govori to!
Dakle...
To ti se već događalo.
I bilo je loše.
Bilo je loše.
Bilo je gorko.
To je bila najokrutnija želja od svih.
Opet si bio žrtva gluposti.
Ovde sam zbog genija.
Ko je to bio ovog puta?
To je bila Zefir.
Retko je među čovečanstvom bilo takvo čudo.
Ali ti si ovde zbog njene gluposti.
U ovome sam završio zbog Zefir.
A ovo je priča koju si sve vreme izbegavao da mi ispričaš.
Ovo je priča koju sam izbegavao da ispričam čak i sebi.
ZBOG ZEFIR...
Zefir je bila siroče,
udata sa 12 godina za bogatog trgovca.
On je bio mnogo stariji od nje i fin,
ako misliš da je držanje nekoga kao ptice u kavezu fino.
On je imao dve starije supruge, koje je nisu volele
i uopšte nisu razgovarale sa njom.
Svi, uključujući i sluge,
delovalo je da joj se rugaju.
Bila je bez manira i obrazovanja.
Nije izrasla u neku lepoticu
i ljutila se bez razloga.
Kako je sudbina htela, moja boca joj je došla
kao znak ljubavi od njenog muža.
A kada je završila sa zadovoljavanjem njega
i kada je konačno bila sama, uspela je da je otvori.
Faza 1 Elektromagnetni talasi
Faza 2 Para
Faza 3 Organske čestice
Faza 4 Formiranje organa...
Kao da me je čekala.
Odmah sam video da je oštra,
a ona je videla da očajnički želim
slobodu i razgovor.
Ispričao sam joj svoju priču, kao što sam je ispričao i tebi,
a ona mi se otkrila po stvarima koje je napravila.
Mogla je biti zapamćena kao genije poput Da Vinčija,
čije teorije o letu su fascinirale sultane i kraljeve.
Bila je vešt umetnik, ali niko nije video njenu umetnost.
Rekla mi je da je izjeda
neiskorišćena snaga.
Mislila je da je možda veštica.
Osim što, rekla je, da je muškarac,
njen intelekt bi inače bio prihvaćen.
Bila je žena željna učenja,
i znao sam šta će biti njena prva želja.
Želim znanje. Želim da se dokopam..
sveg znanja koje je korisno,
lepo i istinito.
I bilo mi je zadovoljstvo
da ispunim tu želju.
Učio sam je istoriju, filozofiju,
jezike, poeziju.
Učio sam je astronomiju, matematiku,
što je za nju bilo blaženstvo.
Doneo sam joj knjige i spise,
koje smo sakrili u njenoj kolekciji boca.
Sabah...
Uvek je mogla da pozove Aristotela
iz crvene staklene boce,
ili Euklida iz zelene,
Pitagoru, Spinozu,
bez potrebe da ih ponovo utelovljujem.
Imali smo ceo svet u njenoj sobi,
a ona mi je ukrala srce.
Bilo mi je zadovoljstvo da je usrećim.
Da je gledam kako buja.
I bujala je u svakom pogledu.
U potpunosti.
Počela je da se buni
čak i protiv gestova potčinjavanja
koje je njen muž zahtevao,
jer je stekla majstorstvo ljubavnog zanata,
nedostižno za čoveka
koji nije vodio ljubav sa džinom.
Njegova žudnja za njom postala je opsesija.
Da li si srećna?
A kad bi došao k njoj,
ja bih napustio njenu sobu i putovao nebom.
Gledao sam planine, okeane...
Gledao sam šumske zveri,
gde niko ne gazi.
A kad bih se vratio, ona bi me čekala.
Pričao bih joj o svom danu, a ona bi se onesvestila od radosti
i razočarenja.
Zašto nije poželela da bude slobodna?
Za nju je postojalo nešto važnije.
Ona je osmislila "matematiku",
jezik kojim se objašnjavaju sile
koje stvaraju prostor, vreme i materiju.
Bila je neustrašivo kreativna, hrabra.
Ali nije mogla da reši jednu zagonetku.
Trebao joj je ključ,
ključ za otvaranje vrata njene percepcije.
Pa je iskoristila svoju drugu želju.
Naučio sam je da sanja kao džin, budna.
I tako su do nje došla rešenja.
Bila je u stanju da objasni nevidljive moći,
elektromagnetna polja i sile...
Same stvari od kojih su džinovi napravljeni.
Vi ste elektromagnetni?
Kao što si ti prah, ja sam sazdan od suptilne vatre.
A kad je trebalo da rodi dete,
preplavila me je sreća,
jer sam znao da će nas to ojačati.
Ona je nosila tvoje dete?
Dete, od vatre i praha.
Pa gde je pošlo po zlu?
Alitea, voleo sam je.
Voleo sam žar njenog uma.
Voleo sam njen bes. Voleo sam svoju moć
da njena mrštenja pretvori u osmehe.
Voleo sam je više od Sabe.
Više od sopstvene slobode? -Da.
Moja najveća želja je bila da je zadržim, da ostanem njen zatvorenik.
Pomisao da ću biti oslobođen mi je razbolela srce.
Uhvatio sam sebe kako je zaustavljam da ne poželi treću želju.
Bože.
Napravio sam haos od toga.
Počela je da me optužuje da sam je uhvatio u zamku,
kao njen muž.
Pokušao sam da se iskupim.
Da se iskupim, stavljao bih sebe u bocu.
Da budem zapečaćen.
Na taj način ona bi mogla imati više moći nada mnom.
Da budem ništa u boci.
Mogao sam to da uradim za nju.
I svaki put bi je to umirilo.
Svaki put, osim poslednjeg.
Kad je, kao iznenadna oluja, svi gromovi i munje,
počela da plače i da jeca, i reče:
"Želela bih da mogu zaboraviti da sam te ikada srela."
I jeste, istog trenutka.
Ona je bila napolju. Ja sam bio unutra.
Zaboravila me je.
Alitea, kako može biti...
greška voleti nekoga u potpunosti?
Imam želju.
Međutim, bojim se da bi to moglo biti previše da se traži.
Da li je to u mojoj moći?
Nadam se. Stvarno se nadam.
Da li je to želja tvog srca?
Da, sigurna sam u to.
Vidiš,
ovde sam da te volim.
I,
želim da ti mene voliš zauzvrat.
Hoćeš da se bavimo ljubavnim zanatom?
Da, i to. Sve to.
I prepustila bi se ovome?
Da.
Želim da naše samoće budu zajedno.
Želim da se ta ljubav sublimira u večnim pričama.
Želim onu čežnju koju si osećao prema kraljici od Sabe,
i onu ljubav koju si dao svom geniju, Zefir.
Želim to.
Ja?
Ti.
Ti?
Ja.
Da li je to previše?
Da li je to previše što tražim?
Dođi.
Šta da radimo sa probuđenim čežnjama?
Kako da vas ubedim
da sam jednom našla ljubav sa džinom?
U svakom slučaju, malo ko bi mi verovao.
Ljubav nije nešto do čega dolazimo razumom.
Više liči na paru,
san, možda,
da nas namami u čari
sopstvenih priča.
Ako je tako,
kako da znamo da li je to ikada stvarno?
Da li je to istina, ili jednostavno ludilo?
Danas odlazim za London.
Hoćeš li poći kući sa mnom?
U današnje vreme nije lako tamo.
Ali biće bolje ako si ti tamo.
Ovamo, molim.
Ruke gore.
Molim vas izađite.
Šta je u vašim džepovima?
To je prazna bočica i vrh.
Molim vas, provucite je kroz skener.
Veoma je krhka i ne želim da se ošteti.
Neće biti oštećena. Molim vas provucite je kroz skener.
Radije bih da to ne uđe u... -Pasoš. Bording-kartu.
Hvala vam.
Prilično je krhka. -Gospođo.
To je slanik.
Ne! Nemojte skener! Molim vas!
Stanite, gospođo. Prestanite.
Gospođo.
Kad tebi odgovara.
Ovde je gust vazduh.
Pun upornih glasova i žurnih lica.
Kao Mali Ajnštajn?
Televizija, telefonski tornjevi, i slično?
Da.
Da. Svi vaši genijalni uređaji, svi oni mrmljaju odjednom.
Sagni glavu.
Čuješ sve to?
Takođe vidim i osećam to.
Ja sam predajnik.
Nije li sve to previše?
Ja sam džin.
Mogu se prilagoditi.
Uskoro ću se naviknuti.
Ona se vratila.
Verujem da se vratila.
Da li je s nekim?
Ne, mislim da opet priča sama sa sobom.
Zdravo, Klementina.
Fani. Jesi li dobro?
Jesi li imala problema?
Problema? Kakvih problema?
Sa svojim inostranim prijateljima.
Zato što se često pitamo,
"Zašto bi dr Bini traćila vreme i inteligenciju
na proučavanje tuđih običaja umesto da podržava svoje?"
Stidiš se naše britanske kulture, zar ne? -Ne. Ne.
Veća je verovatnoća da ću se stideti onih
s iracionalnim strahom od različitosti.
Šta to insinuiraš? -Ona nas naziva rasistima.
Ti si to rekla, ne ja. -Pogrešno si razumela.
To nije zbog toga kako oni izgledaju, draga. Već kako oni žive. U šta veruju.
Šta jedu. -O čemu pričaš?
Kuda god da se krene, etničke grupe.
Preplavljeni smo, i prizivamo svoju propast. -Nije prirodno.
Pticama je mesto u vazduhu. Ribama je mesto u moru.
I tako je dobri Gospod želeo da bude.
Vi samo baljezgate gluposti od početka do kraja.
To je nauka. To je naučna činjenica.
To je lažna analogija. Životinje imaju prirodno stanište.
To je tačno, ali ljudska bića su sposobna
da žive u bilo kojoj sredini koju dobro izaberu.
To nije činjenica. -Molim? -To je mišljenje.
I grešiš. -Neću više da trpim ovo.
Ona odlazi, Klem. -Okanimo se ove ludače.
Nikad je nećemo urazumiti.
Nikad vam ovo ranije nisam rekla.
Ali obe ste jadne.
Začepi gubicu!
Glupe i jadne.
Gaduro!
Nek tvoj bršljan prestane da raste na našoj strani zida!
Zašto im dozvoljavam da me iznerviraju?
Trebalo bi da ih sažaljevam.
Ali ovo je moj dom. Ovo je moje utočište.
Mogla bih da im poželim...
To, inače, nije želja.
Znam.
Moj džine.
Kako si provela dan? -Svako uho je bilo tvoje.
Svaki glas, svaki miris i dodir.
Bio si svuda.
Dolazim za minut.
Ko bi to mogao biti u ovom času?
To bi mogla biti ona.
Klem. Fani.
Lebleblija, karanfilić, pistaći.
Tope se u ustima.
Ovo je moj prijatelj.
Ostaće neko vreme.
Zdravo.
-Zdravo.
Moj Džin mi je rekao,
kada se okupe u Carstvu džinova,
pričaju jedni drugima priče.
Priče su za njih kao dah.
One daju smisao.
"Da", rekoh.
"Tako je to kod nas."
Svaka priča koju pričamo je fragment
u beskrajnom mozaiku koji menja oblik.
I ovaj mali kamenčić, kao i sve priče, ima kraj.
Ako se radi o željama, to je poučna priča.
Pa, kako će poći naopako?
Možda, već jeste.
Iako je Istina stajala pred njima gola,
oni su joj okrenuli leđa.
Istina se pomerila u stranu i čekala u senci.
U danima koji su usledili,
džin bi pratio naratologa u njenom radu.
A kad nije bio sa njom,
krenuo bi u željno istraživanje sveta.
Današnji dan je bio veličanstven.
Video sam mnoge stvari.
Gledao sam čoveka kako gleda u živi mozak drugog čoveka
i kako zaustavlja smrtonosno krvarenje.
Posetio sam sudarača čestica.
Ogromnu napravu koja je ispitivala suštinu materije.
A onda sam video satelitsku antenu, veliku satelitsku antenu
koja sluša šapat odavno mrtvih zvezda.
Čovečanstvo je...
je čudo, Alitea.
Drago mi je što tako misliš.
Sve ovo otkako sam zarobljen u Zefirinoj boci.
Sva ta čuda, za manje od 200 godina.
Da, ali, hoću reći,
to je samo inženjering i tehnologija.
Uprkos svoj toj halabuci,
ostajemo zbunjeni.
Kada ne možemo da obuzdamo haos,
ispunjeni smo strahom i panikom
i okrećemo se jedni drugima.
Ali naravno, ti si čovek.
To vam je u prirodi.
Da. Priča se nikada ne menja.
Mržnja prevladava.
Metastazira i nadživljava ljubav.
Samo želim da pričam o ljubavi.
Kakav haos protivrečnosti, svi vi. -Mnogo ti hvala.
Čovečanstvo, kakva paradoks.
Bauljate po mraku,
a ipak svoju inteligenciju dobro koristite.
To je dobra priča.
Jedva čekam da vidim kuda vodi.
Ili kako može da se završi.
I to.
Smrtnik nikada neće saznati, ali džin može.
Džin ima sve vreme na svetu.
Zar ti nisi taj srećnik?
Možda.
Ali vi stvorenja od praha...
Uspeli ste da pomračite moć i svrhu džina i anđela.
Nismo vam više potrebni.
Možda ćemo usahnuti i...
I nestati? -Da.
Da. To je bila tema svih mojih predavanja i referata.
Znam.
A ipak, evo tebe.
Moje nemoguće.
Da.
Zdravo?
Stigla sam!
Zdravo?
Džine?
Ljubavi moja?
Džine.
Šta je ovo?
Čuješ li me?
Džine, pričaj sa mnom.
Pokušaj da razgovaraš sa mnom.
Želim da razgovaraš sa mnom.
Spavao sam.
Spavao.
Džin ne spava.
Hajdemo u šetnju.
U dugu, osvežavajuću šetnju. Pripremio sam nešto za nas.
Sve sam isplanirao.
Čudesnu noć za nas.
Biće neverovatno.
Najbolji provod u našim životima. -Prestani!
Ova elektromagnetna polja, mogu da ih izbacim iz glave.
Mogu ih odgurnuti.
Idemo na izlet.
Sviraćemo ukulele.
Alitea, meni je ovde mesto.
Ove sile, one nikada neće otići, ne s ovog sveta.
Savladaću ih. Mogu to da uradim za tebe.
Ti si moja Alitea, i ja te volim.
Hvala. Hvala što se trudiš.
Ti ne smatraš da te volim?
Ljubav je dar.
To je dar davanja sebe bez da očekuješ išta zauzvrat.
To nije nešto što se može tražiti.
Prevarila sam nas oboje. U trenutku kada sam izgovorila tu želju,
oduzela sam ti moć da je ispuniš.
Ja, više od bilo koga, trebalo je to da znam.
Neću ponovo da zeznem ovo.
Džine moj, ako ovaj svet nije za tebe,
želim da se vratiš tamo gde pripadaš.
Gde god to bilo.
TRI GODINE KASNIJE
Mama!
Dođi ovamo, mali majmune.
To nije mama.
Tri hiljade godina čežnje
Ne! -Gledajte. Najbolji napadač lige.
Da li si video to?
Dolazio bi s vremena na vreme,
i oni bi prigrlili svaki živopisni trenutak.
Uprkos bolu zbog bučnog neba,
uvek je ostajao duže nego što je trebalo,
dugo nakon što ga je ona molila da ide.
Obećao je da će se vraćati tokom njenog života,
a njoj je to bilo i više nego dovoljno.
Preveo: Bambula