‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Asta e pentru tine, Midge.
‎Un mic omagiu care spune: „Ne pare rău ‎că ai dispărut, dar amintirea ta dăinuie.”
‎Toți sunt aici. ‎Au venit să-și ia adio de la tine, Midge.
‎Nu e cam… ciudat ‎să filmezi o înmormântare?
‎Aș vrea să-mi facă cineva un clip omagial.
‎- Dar de fapt nu o cunoaștem. ‎- Spune și tu ceva drăguț despre ea.
‎Bine.
‎Midge, îmi pare nespus de rău ‎pentru ce ți s-a întâmplat.
‎Mă bucur că te-am întâlnit și aș vrea ‎să te fi putut cunoaște mai bine.
‎Ei bine, nu știu ce să spun.
‎Mia, înregistrează un omagiu pentru Midge.
‎Midge, nu te cunoșteam prea bine,
‎- …dar totdeauna ai fost tu însăți. ‎- Cine poartă alb la înmormântare?
‎E în regulă.
‎Nu vă veți aminti nimic.
‎Vă pot scăpa de durere.
‎Voiai să mă înjunghii ca pe-un vampir?
‎M-am gândit la asta. ‎Dar nu am putut s-o fac. Nici măcar ție.
‎Am avut dreptate, acum câteva săptămâni. ‎Chiar vezi binele din oameni.
‎Nu văd nimic bun în tine.
‎Te-am ajutat fiindcă erai rănită, ‎asta e tot.
‎Nu datorită a ceea ce ești tu, ‎ci datorită a ceea ce sunt eu.
‎- Unde te duci? ‎- S-o caut pe Mia.
‎Dev.
‎Midge mi-a făcut ceva. Simt că mă schimb.
‎Nu ține, Amber. Îți dau o șansă.
‎Dacă ești deșteaptă, pleci acum ‎și nu ne mai vezi niciodată.
‎Midge, nu te cunoșteam prea bine,
‎- …dar totdeauna ai fost tu însăți. ‎- Cine poartă alb la înmormântare?
‎- E în regulă. ‎- Atunci s-a întâmplat.
‎Nu vă veți aminti nimic.
‎Înmormântarea lui Midge. Atunci ne-a șters ‎Amber memoria. Jenna a filmat tot.
‎Ai fost trează toată noaptea?
‎Cred că da. Dar totul e-aici.
‎Cum Amber ne face să uităm ‎și dr. Shaw ne readuce în tabără.
‎Le-a spus părinților noștri ‎că avem amnezie colectivă.
‎„Nu se pot vindeca ‎decât întorcându-se în Insula Șoimului
‎și confruntându-și amintirile reprimate.”
‎Așa că părinții noștri au zis: ‎„Iar ne apucăm de făcut bagaje?”
‎Înseamnă că bocancii mei noi ‎aveau de fapt un an!
‎A înscenat înmormântarea propriei fiice ‎ca s-o ascundă pe Amber și puterile ei.
‎Trebuie s-o oprim.
‎Scuze.
‎Am venit să vă spunem ‎că am căutat în toată clădirea azi-noapte.
‎Nu i-am găsit pe ceilalți.
‎Și nu e tot. Midge a plecat azi-dimineață, ‎avea o geantă cu ea.
‎Cred că se îndreaptă spre barcă fără noi.
‎Mia a spus să n-o credem.
‎Scuze pentru ora matinală, ‎dar nu mai puteam zăbovi.
‎Nu-i nimic. ‎Cine se scoală devreme prinde… barca.
‎Pot să-ți spun ceva nasol despre mine?
‎Îmi plac mult zorii zilei.
‎- Și mie. ‎- Serios?
‎- Promisiunea unei noi zile. ‎- Îmi place.
‎Un singur loc e destul de mic ‎ca o barcă să debarce pe nevăzute
‎și îl folosim când mergem la pescuit.
‎Tată, de ce nu vii cu noi?
‎Mergeți voi. Aștept aici.
‎- Nu vine. Îl întrebi în fiecare an. ‎- Și îl voi întreba și la anul.
‎Bine, dă-o-ncolo de barcă. ‎Am găsit coduri de evacuare.
‎Putem chema un elicopter ‎și spune lumii toată povestea.
‎Ce mai conferință de presă vom ține!
‎Mai e ceva. ‎Zac, cred c-ar trebui să vezi asta.
‎Sper să vadă cineva înregistrarea. ‎Mă numesc Brendan Walsh
‎și am evadat din Insula Șoimului, ‎chipurile, o tabără de vacanță,
‎dar de fapt e o nebunie de experiment ‎de control al minții
‎și n-aș crede dacă n-aș fi fost acolo.
‎Căutați-o, se numește Insula Șoimului.
‎Insula Șoimului. ‎Nimeni nu pleacă de-acolo.
‎Nimeni nu intră. E în carantină.
‎Prietenul meu, Zac Young, e încă acolo.
‎Transferă copii în comă acolo. ‎Nu are nicio noimă.
‎Am reușit să evadez înotând
‎și-am dat de niște oameni ‎cu o barcă de pescuit,
‎dar n-au crezut o iotă ‎din ce le-am zis sau din ce am pățit.
‎Nu le venea să-mi dea crezare. ‎Vă spun adevărul gol-goluț.
‎Pot trimite doar acest mesaj ‎fiindcă plec să mă ascund,
‎căci nu mă pot întoarce acolo.
‎Zac, dacă ai ocazia să asculți ce spun, ‎înțelege c-a trebuit să plec.
‎Mă fac luntre și punte ‎să te ajut și să te salvez.
‎Te iubesc, frate. ‎Vă rog, ajutați-mă să-mi salvez prietenul!
‎Nu a uitat de mine.
‎Brendan a scăpat, dar raportul spune ‎că tot ce-a postat a fost șters.
‎Nicio problemă. Voi pleca din acest loc ‎și-l voi desființa.
‎Apoi mă voi duce după el.
‎Bine că te-ai trezit. ‎E-n regulă, știu ce-am să fac.
‎Nu mă mai complac în ura de sine. ‎Azi-noapte am atins pragul de jos.
‎- Mersi. ‎- Știu că trebuie să-mi înfrunt trecutul.
‎Să mă întorc la casa de păpuși, ‎la copilăria mea și a lui Midge,
‎și să găsesc o cale ‎de a îndrepta lucrurile.
‎Ai zis c-ai face orice ‎ca să schimbi ce a pățit prietenul tău.
‎Poate încă mai pot.
‎Nu pot merge acolo. ‎Aș simți că mi se sfâșie creierul.
‎- De-asta am zis că merg eu. ‎- Mia!
‎- Aseară? ‎- A fost doar un sărut.
‎Suntem în regulă. ‎Ține, dacă ți-e foame cât sunt plecată.
‎M-am rătăcit. Ajută-mă, te rog.
‎Prima parte a codului?
‎Zero Bravo Noiembrie ‎Șapte Șapte Cinci Patru Douăzeci și Unu.
‎- A doua parte? ‎- Acvamarin Piper Earl.
‎- Numele și autorizația? ‎- Dr. Shaw. Autorizația 6.
‎- Autorizat. ‎- Bine.
‎Cea mai bună comandă pentru acasă.
‎Stați așa!
‎Să nu ne poată repera Shaw.
‎- Ajutor ! ‎- Lăsați-ne!
‎Prieteni! Alo! E cineva?
‎Dați-ne drumul!
‎E cabana ta, nu-i așa, Midge? ‎Unde te-ai ascuns în primul an.
‎Ai schimbat-o, dar e tot același loc,
‎exact cum schimbi întreaga insulă.
‎Nu. Destul cu fantomele. ‎Nu ești aici. Nu ești real. Ești mort.
‎Salut, Luka!
‎Mă simt prost. Am venit cu niște prieteni ‎la o petrecere și… m-am rătăcit.
‎Te-au lăsat baltă?
‎Erau două bărci. ‎Or fi crezut că eram în cealaltă.
‎Noroc că nu i-au reperat. ‎Știi că insula e carantinată?
‎Am navigat noaptea. Fără motoare.
‎Nici noi n-ar trebui să fim aici.
‎Mă bucur că sunteți. ‎Altfel nu știu cum m-aș întoarce.
‎- Mă numesc Amber, apropo. ‎- Iris.
‎- Cum ați ajuns aici? ‎- Cu barca de pescuit a tatei.
‎Asta ești? Pescar? Pescăriță?
‎Eu și Cullen dăm câte-o mână de ajutor, ‎dar pescuitul e mai ales treaba tatei.
‎Mă întreb dacă peștele știe ‎ce i se întâmplă. Doare?
‎Nu prea ne gândim la asta.
‎Știu că sună oarecum dezgustător,
‎dar te obișnuiești. ‎Te poți obișnui cu orice.
‎Chiar plecăm.
‎Într-adevăr.
‎- Dă-te la o parte, mamă. ‎- Oprește-te! Te rog, ascultă-mă.
‎Nu, ascultă tu. ‎Toată viața n-am fost destul de bună,
‎destul de deșteaptă sau interesantă. ‎Până m-am rănit.
‎Nu e corect.
‎Chiar și atunci, ‎de fapt de Amber îți păsa.
‎Ea e fiica cu care ai stat.
‎Dar acum am găsit pe cineva care mă place ‎pentru ceea ce sunt, și plecăm.
‎Sam? Sam!
‎Ai spus că nu ești normală și ai dreptate.
‎Animozina care te ține în viață ‎preia controlul.
‎Îți destabilizează organismul. ‎Îl distruge.
‎Minți. E un tertip ‎ca să mă faci să mă întorc.
‎Avem o zi. Poate doar câteva ore.
‎Te-am mai pierdut o dată ‎și, dacă nu anulez ce se întâmplă,
‎te voi pierde pe vecie.
‎Deja m-ai pierdut, mamă.
‎Cu mult timp în urmă.
‎Sam!
‎- Ce face? ‎- E un gen de ritual.
‎Așa ne jucam în copilărie ‎cu fratele mai mare.
‎El aruncă pietre, eu culeg flori.
‎E un simbolism ieftin.
‎Ce simbolizează?
‎Ce scurtă și frumoasă e viața.
‎Scuze.
‎E o zi grea.
‎Aniversarea unui lucru rău.
‎Te pot ajuta, Iris. ‎Îți pot lua toată durerea.
‎Dar nu vreau să-mi iei durerea. ‎E prețul amintirilor.
‎N-aș vrea să le pierd, ‎chiar dacă m-au întristat.
‎De ce ai vrea asta?
‎Când simt acele lucruri, când… ‎îți văd suferința, mă doare.
‎Viața asta e doar frică și tristețe.
‎Dar și speranță.
‎Și iubire.
‎Și bucurie.
‎Așa funcționează sentimentele.
‎Nu poți fi fericit ‎dacă nu cunoști tristețea.
‎Te simți bine?
‎Mi s-a părut c-aud ceva.
‎Mi s-or fi întors prietenii.
‎Mă duc să mă uit.
‎E păpușa mea.
‎Midge.
‎Dar nu o mai vreau. Mi-e frică.
‎Nu te teme. Păpușa nu te poate răni.
‎Amber nu mai e în păpușă.
‎Unde e?
‎Vine să mă ia. ‎Spune că doar una din noi poate trăi.
‎Își vrea puterile înapoi. ‎Vrea să nu mai simtă tristețea.
‎Nu-ți face griji. ‎Nu voi îngădui să pățești ceva.
‎Promiți?
‎Promit!
‎Salut, amice!
‎A trecut ceva timp.
‎Chiar ești aici.
‎Nu pot să cred. Te-am crezut mort.
‎M-am învinovățit.
‎E și cazul.
‎Trăiesc doar ‎fiindc-a văzut cineva accidentul
‎și a chemat ambulanța.
‎Mi-erai cel mai bun prieten.
‎M-ai lăsat să mor.
‎- Dacă știam că trăiești… ‎- Ce făceai?
‎Rămâneai? Mergeai la închisoare?
‎Fiindcă acolo te duci acum.
‎Îmi pare rău, eram speriat,
‎dar m-am gândit zilnic la tine.
‎Nostim. Și eu.
‎Trei luni, două săptămâni ‎și trei zile de stat în spital.
‎Șaizeci și șapte de copci ‎și două tije metalice.
‎Știi ce m-a ajutat să rezist?
‎Gândul că te voi găsi ‎și te voi face să plătești.
‎Vin!
‎În spatele tău!
‎Serios? Încearcă să improvizezi ‎mai bine decât…
‎asta.
‎Ce vreți?
‎Cine sunteți?
‎Știu jiu-jitsu.
‎Îi las Miei un bilet în caz că revine.
‎- Punctul de evacuare e pe stânci. ‎- Era un heliport sau ceva?
‎E doar un câmp,
‎dar îl foloseau să ridice bolnavi ‎când aici era spital,
‎iar înainte de asta, era hotel,
‎iar înainte să ridice clădirea asta, ‎era sanatoriu.
‎Pun pariu că a fost și spa.
‎Aș vrea să mai fie.
‎Dar tot ce au deschis aici ‎s-a închis mereu, din cauza
‎fantomelor din pădure și a disparițiilor.
‎Impresionante cunoștințe, Jenna. ‎Cum le-ai aflat?
‎Nu eu, ci Harry. Totul e în…
‎Cercetarea lui!
‎- Jenna! ‎- Vă prind din urmă!
‎Păcat că n-am să merg cu barca de pescuit.
‎Trebuia să știu ‎că prietenii vor reveni după mine.
‎Acela este mormântul fratelui nostru.
‎A iubit insula asta.
‎Așa că venim în fiecare an, ni-l amintim…
‎plângem și plecăm acasă.
‎Și asta e amintirea ‎pe care vrei să o păstrezi?
‎Și așa vei face, fiindcă aceasta ești tu.
‎Dar eu n-aș putea face alegerea asta. ‎Datorită a ceea ce sunt eu.
‎Sper să găsești ceea ce cauți.
‎Și poate rămâne pe altădată ‎plimbarea cu barca.
‎SAM SUTHERLAND ‎FIU ȘI FRATE IUBIT
‎Luka! Să ne întoarcem la Institut! ‎Amber o va ucide pe Midge.
‎Veșnicul Luka…
‎Îmi pare rău. Trebuia s-o fac.
‎Midge?
‎Amber vine după tine.
‎Mia!
‎Ai venit.
‎Ți-am zis că vine.
‎Subtitrarea: Andrei Albu