-Var är pojken med kuben? -Jag har ju redan sagt att han är i bilen!
Ljug inte för mig, skattletare!
Jag ljuger ju inte för dig! Jag svär! Han ville vänta i bilen.
Han var inte i bilen! Och inte här heller.
-Han är borta! -Jag vet ingenting, okej?
-Hur förklarar du det? -Jag vet inte!
Jag frågar dig en allra sista gång, okej?
Om han inte är i bilen måste han ha rymt. Men det skulle han aldrig göra.
Det tror jag.
-För din risiga jävla bil är tom. -Men…
Och om det nu är så…
…behövs inte du längre.
Jo! Jag behöver honom.
Ingen rör sig ur fläcken!
Titta, där är han ju. Han har inte förrått mig.
Jo, det gjorde jag.
Va?
Och nu ska jag hjälpa dig.
Släpp era vapen, nu!
Jag föreslår att ni lyder honom.
Det där är kuben!
Släpp honom. Backa! Kom igen!
-Vi vill bara ha kuben. -Nej.
Ge oss kuben, så får du leva.
Lyssna inte! Skjut!
Snyggt skjutet.
Jag sa åt er att släppa era vapen!
-Vilken grej! -Kom nu!
Varning, låg fusionsenergi. Stänger ner.
Helvete!
Ta dem!
Skynda dig! Nycklarna ligger i bilen!
Fan också! Du bara stack med kuben. Du har ljugit för mig hela tiden!
Ända från start, för i helvete! Jag ville det bästa för oss båda, men du…
Det kan inte vara sant!
En liten oskuldsfull pojke från skogen. Men nej, han ljuger så att han blir blå.
Du bara fuskar och ljuger! Åh, hur kunde jag falla för det?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej.
Vad vill du?
Vid högkvarterets flygel, över pannrummet, finns en avloppsbrunn.
Där kommer ni ut.
Se till att få ut honom.
Hoppa in, menig!
Skynda på nu!
Helvete!
-Vad gör du här? -Vad ser det ut som, Grieta?
Vi ska till Brahtok och du ska befria min familj.
Så det är verkligen sant! Men det är över nu, okej?
Nu går vi skilda vägar. Du tar vänster och jag tar höger. Eller tvärtom.
Det är en principsak, vänster eller höger. Du dit och jag hit.
-Får jag också säga nåt nu? -Nej!
Okej, då.
Ja, jag ljög för dig.
Jag är ledsen.
Men jag lovade atlantiern att ta kuben till Arken. Jag måste bara.
Svarta december, hotet från öst…
Dessutom…
Ja, vadå?
Det är det enda jag har kvar i livet.
Jag har inget annat.
Inget och ingen.
Du har fel.
Så du vill ta med kuben till Arken?
Den farligaste platsen på hela jävla kontinenten?
Följer du med?
Kolla om den funkar först.
Energisparläge. Endast ljudgränssnitt. Beräknar rutt till Arken.
Destinationen är 184 km söderut.
Okej, då kör vi.
Hinder framåt! Vi får gå ut.
Var på alerten, allihop!
Det här territoriet tillhör Femen. Det är därför vi är så försiktiga.
Är det långt kvar till Brahtok?
Vi borde vara framme tidigt i kväll. Med lite tur.
Förr kunde man flyga över hela gamla Tyskland på en timme.
Motorvägar, järnvägar, flygplatser.
Det kommer att ta decennier att återuppbygga infrastrukturen.
Jag önskar att jag kunde leva så länge.
När vi börjar utbilda arkitekter och ingenjörer igen,
återuppväcka vetenskapen och konsten…
…kan vi äntligen göra Europa till vad det en gång var.
Under Crimsons flagga.
Så du tror att du kommer att lyckas? Återförena kontinenten?
Den europeiska idén kommer aldrig att dö.
Fader, vi är redo att åka.
Håll uppsikt, Sörensen.
Dags att åka vidare, då.
Din stora dag, Kiano av Origines.
I kväll får du ett nytt namn.
Eller inget mer.
Ni kommer säkert på ett passande namn åt mig, lord Varvara.
Varvara.
Så har jag inte alltid hetat.
Ni föddes inte som crow?
Jag väntade i sex år på min boj.
Det var en iskall dag i januari.
Kallt som döden.
Den lubovnik jag slogs mot var två meter lång. Han kallades Björnen.
Han hade blivit en utmärkt bozie.
Men ni vann.
När han hade huggit sin dolk i min mage tryckte han ner mig
och försökte strypa mig med sina enorma händer.
Jag bad om nåd.
Jag bad honom skona mig.
Han såg mig länge i ögonen…
…och så gjorde han det.
Han släppte mig.
Han visade barmhärtighet och lät mig leva.
Och ni?
Jag tog dolken och skar halsen av honom, från ena örat till det andra.
Det Björnen visade, Kiano, var inte barmhärtighet.
Det var svaghet.
Vi crows känner ingen svaghet.
Vi dödar allt som står i vår väg.
Det var den dagen jag blev bozie Varvara.
Under min dåvarande lord.
Yvar.
Du måste vara stark.
Medlidande är svaghet.
Empati blir din död.
Visst är det vackert?
Fälten, skogarna…
Europas öppenhet och frihet.
En dag kommer allt detta vara vårt. Bara vårt.
Du är rädd, va?
-Är inte du? -Jag?
Du vet inte vad som väntar dig, va?
Det här är första gången en crow-krigare har tagits till fånga.
Och det är första gången nån har kunnat ställa frågan.
Varför du inte gjorde det, tog ditt liv…
…hellre än att bära skammen.
Var hon rädd? Knäcktes hon?
Övermannades hon av feghet eller var hon bara för svag?
Vad kommer de att göra med dig, dina bröder och systrar?
Alla lords, bozier och er kapitan?
Tror du att de kommer att välkomna dig med öppna armar, som du hoppas?
Du är rädd, Grieta. Precis lika rädd som jag.
Eller hur?
Jag tar det som ett ja.
Crows ljuger inte. Det borde du veta vid det här laget.
Gränspost framåt, nio bozier. Tungt beväpnade. Inväntar order.
-Vi fortsätter sakta, som planerat. -Uppfattat.
Vi har fredliga avsikter.
Vi vill er inget illa.
-Vad vill ni, crimsons? -Vi har med oss en crow-fånge.
Det finns inga crow-fångar.
Fader friar henne när vi får träffa kapitan.
Er kapitan vill nog inte att nåt ska hända vår fånge.
Så gör mig inte förbannad nu.
Var är hon?
Vår fader vill förhandla med er kapitan.
Om vad?
Det ska du skita i, crow.
Överlämna henne nu, annars slutar det illa för er.
Vi kommer i fred!
Sänk era vapen!
Hälsa er kapitan från general Cameron, fader åt Crimsonrepublikens andra ordning.
Jag skulle vilja tala med honom om en vapenvila.
Rid!
Francis Cameron, en ära och ett nöje.
Vad heter du, bozie?
-Mitt namn? -Ja.
Du kommer att skriva historia, här och nu. I denna stund. Du och jag.
Jag vill veta vem jag har att göra med.
Mitt namn är Tusk.
Krypskyttar! Retirera!
Kom igen.
Kom igen!
Lämna mig här.
Nej, du är min sista chans. Du måste hålla ut.
Du imponerar på mig, tjejen. Du är förbannat envis.
Du måste överleva det här.
Hör du? Du ska överleva.
Alla som står i din väg?
Jag beklagar, Liv.
Be inte om ursäkt för att du följer dina ideal.
-Jag hade gjort samma sak. -Jag vet.
Nej, snälla!
Hon dödade halva din stam och du skyddar henne?
-Jag behöver henne. -Hon är förlorad, men inte du.
Följ med mig.
Inget kommer att hända dig, jag lovar.
Du dödade honom.
Jag?
Crows dödade honom.
Ett bakhåll vid gränsen, som jag förutsåg.
Historiker kommer hävda att det var så det stora kriget började.
Slutet på Crows välde och början på Crimsons tidsålder.
Under mitt faderskap.
Förrädare.
Följ med mig till huvudstaden.
Vi befriar ditt folk, allihop.
Låt mig gå, David.
Det går inte, Liv.
Skjut mig, då.
Stick härifrån, Liv av Origines. Snart kryllar det av crows här.
Hotet är undanröjt.
Vi sticker innan fler crows dyker upp. Kom igen, hörrni!
Det är dags.
Vi ses efter kampen.
Vad var det?
Ert före detta namn?
Det är förbjudet att uttala det.
Kiano!
Nej! Jag gör det inte!
Aldrig! Jag vägrar. Hellre dör jag!
Om du vägrar slåss får du och din kära far dö på tråden.
Du kan inte göra så!
-Du kan inte göra så! -Kiano!
Du kan inte göra så!
-Kiano! -Du kan inte!
Vi måste slåss.
-De kan inte göra så. -Vi har inget val!
Gör det!
Döda mig!
Va?
-Om du vägrar dör vi båda två! -Då får det bli så.
Det går jag inte med på.
Var inte dum. Gör det!
Slåss!
Upp med dig! Upp och slåss!
Sluta!
Det här är vansinne!
Nej!
Hitta dina syskon, bygg upp nåt nytt.
Allt…
Allt liv är ett.
Crow!
Dewiat förrådde dig.
Var tacksam.
Andra slavar hade jag matat grisarna med för det.
I stället gav jag dig chansen att frigöra dig från ditt förflutna.
Släppa taget om din svaghet.
Trodde du att du skulle komma så långt utan att ta på dig skuld?
Utan att lära dig vad det innebär att hata?
Använd ditt hat.
Det kommer att rädda dig. Det blir din drivkraft.
Låt det sjunka djupt in i ditt hjärta…
…förtära dig…
…omfamna dig.
Det kommer att skydda dig från sorg.
Det kommer att göra dig stark som en krigare.
En crow.
Förbered initieringen.
Sophia.
Mitt namn var Sophia.
Gå, nu.
Är du okej?
De är snart här.
Följ med oss om du vill.
Vad säger du, syster?
De kommer att döda dig om du stannar.
Hallå!
Vill du stanna här och dö? Eller vill du följa med oss och leva?
Jag heter Alia.
Vi är Femen.
Lubovnik Kiano av Origines, som du en gång var…
…du är nu en bozie. Under mig, din härskarinna.
I tjänst till döden.
Ditt nya namn är nu Tarok.
-Till döden! -Till döden!
Varning, låg fusionsenergi.
Skynda, den kommer att dö!
Kör 500 meter söderut.
Varning, slut på energi. Stänger av.
Fan också!
-Toppen. -Arken måste vara här i närheten.
Kom!
Här finns ju ingenting.
Snälla, säg inte att den är helt körd.
Toppen.
Och nu, då?
Hallå! Är det nån där?
Atlantier, är ni där?
Fan också!
Vi kanske får vänta.
Bra idé. De kanske sitter och skiter och inte kan komma och öppna.
Varför inte kolla stenen för femte gången? En gyllene stad kanske uppenbarar sig!
Du får nog vänja dig vid tanken på att allt atlantiern sa var rent skitsnack.
Det var det inte.
-Vi säljer den som den är bara. -Nej!
Det kan inte ha varit förgäves. Min stam, min familj…
Du, lyssna på mig.
Jag beklagar, okej?
Men vi kan åka nu eller om en vecka.
Inget kommer att förändras här, utom vädret och mitt humör.
Så kom nu. Jag är hungrig.
-Du är hungrig? -Ja!
Det skiter väl jag i!
Du får släppa taget nu. Vi försökte.
Det kan vara coolt att misslyckas, med ett hus i Norra alliansen. Så kom nu.
Kom igen nu!
Hallå! Nej, inte så!
Nej, gör det inte! Nej! Gör det inte!
Nej! Helvete!
Vad i…
Åh, herrejävlar!
Kom.
Är du redo?
Inte jag heller.
Undertexter: Camilla Dunér