ZASNOVANO NA ISTINITIM DOGAĐAJIMA
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Završio sam.
Imaću dokaze sa Ali-Frejzer borbe do šest.
Neka bude četiri. Izađite svi.
Serijske ubice, lujke, laži i Isus.
To prodaje časopise, Bobe.
Otarasi se onih izlizanih okačenih ratnih slika.
Šta imaš za mene? Nemam vremena za gubljenje.
Želim da održiš govor na otvaranju moje izložbe.
Da napomeneš koliko sam sjajan bio.
Bio? -Baš tako, bio.
Nije da više nisam, naravno.
Pričamo o starim vremenima kada si mogao da se pokažeš,
a istina vrednovala.
Ukratko, sve što treba da kažeš je da sam najbolji fotograf
u istoriji "Lajf" časopisa. -Ali nisi.
Ti si najiritantniji fotograf u istoriji ovog časopisa.
Jebem li ga, reci to onda. -Ne mogu, Džine, već sam ti rekao.
Odlazim van grada na sastanak odbora.
Gotov sam, Bobe. Umoran sam. Polako me telo izdaje.
Sve me nešto boli. Ni đoka me više ne sluša.
Uvek džangrizav, čak su mi i droge dosadile.
Klinci ne pričaju sa mnom. Znaš...
Mogao bih da bacim kašiku svakog momenta.
A žute banke nemam. -Žao mi je.
Ne tražim tvoje sažaljenje. Samo ističem činjenice.
Usput, ako je neko ovde slučaj za žaljenje,
to si ti, Bobe.
Pogledaj ovo smeće koje objavljuješ.
Visoko letiš za čoveka slomljenih krila.
Naš časopis je u potpunosti posvećen čitaocima.
Pišemo o relevantnim temama koje ih se tiču.
Vesti iz čitave zemlje, čitavog sveta. Iz nedelje u nedelju.
I na sve to, traje večita borba za čitaoce sa konkurencijom.
Sve je gore i gore.
Po ceo dan tražim načine
da sve ovo održim u životu.
Sadržaj naslovnica i članaka zaslužan je za to!
Ti očigledno letiš mnogo više od mene.
Smatraj ovo zakasnelom zahvalnicom.
Izdašan ček koji si našao u starim pantalonama.
Unovči ga u filijali na Sedamnaestoj i Šestoj.
Nećemo ga zavesti u knjige.
Znaš li da ovaj posao duguješ
ljudima kao što sam ja?
Srećno, Džine. Ne traći preostalo vreme.
Ti si kurton, Bobe.
Danas je nedelja,
28. februar, 1971.
Uradio sam to.
Održao sam retrospektivu
i time ispunio svoju poslednju želju.
Prodao sam sve svoje stvari,
i pobrinuću se da dobijete novac.
Ne bih da zvučim melodramatično,
ali...
mislim da je vreme da...
Sunce ti jebem.
Idem!
Gospodine Smit. -Nije pravo vreme. -Ja sam Ajlin.
Ovo je naš fotograf, Giči. -Hvala vam.
Zašto mi poklanja kolače? -Mi smo iz Fudžifilma.
Došli smo zbog reklame.
A, to. Da, da. Zaboga.
Slušajte, biću iskren sa vama.
Olešio sam se od alkohola i...
Šta kaže? -Giči kaže da ste mu omiljeni fotograf,
i razlog zašto se posvetio ovome.
To je jako lepo od njega.
A vi? Niste nikad čuli za mene?
Ne do jutros. -Niste poklonica?
Prerano je reći.
Šta teba da radim?
Žele da kažete da je Fudžijev film živahnijih boja
nego bilo koji film u boji na tržištu.
To je jedini film u boji kojem verujete.
Isključi to sranje.
Sve isključite.
Stvarno žele da to kažem?
Da. To je bio deo pogodbe.
Au, miša mu poljubim.
Znate, nikada nisam fotografisao u boji.
Ni jednom.
Svako ko prati moj rad će to znati.
To predstavlja problem.
Žao mi je, tako nalaže ugovor.
Jesam li potpisao ugovor?
Vil Noton večeras svira u "Frančesku".
Pridružite mi se.
Može.
Da počnemo onda sa predstavom.
Hoćete li mi dati časove fotografije?
Rado, ali sam prodao svu opremu.
Pošalji klincima lovu, plati kiriju,
i ostane bankovni račun mršaviji od Olive.
Kakva Oliva?
To je lik iz... Ma, nevažno.
Ponekad ti je svega preko glave.
Nekada sam bio bolji sagovornik.
Bio sam zabavniji, svega mi.
Mora da si bio sjajan otac čim imaš petoro dece.
Ne, ni blizu.
Nikada nisam bio tu.
Uvek odsutan. Nema treninga.
Nema igranja sa lutkama.
Sve sam propustio.
Bilo mi je lepo večeras s tobom, Ajlin.
Nije slučajnost što sam ovde.
Postoji kompanija u Japanu,
koja toksični otpad godinama odlaže u more.
Kororacija "Čizo".
Ljudi se razboljevaju i umiru.
Potrebna im je pomoć.
Postoji otpor,
ali nam je potrebna svetska pažnja.
Trebaš nam na skupštini akcionara sledeće nedelje.
Nažalost, raskrstio sam puteve sa Japanom.
To je bilo pre 25 godina.
Pazi, ako si zato došla,
bićeš samo još jedna u nizu ljudi koje sam razočarao.
Žalim slučaj. Sada oprosti, ali čekaju me neke obaveze.
Skok sa prozora, i šta sve ne. Pa budi ljubazna...
Izvini što sam aljkavo ovo uradila i deranžirala te.
Nije mi to bila namera.
Nipošto, veče je bilo divno.
Evo nekih informacija. Pogledaj ih, molim te.
Moj broj je na omotnici.
Čuvaj se, Ajlin.
Sviđa mi se sugestija za centar.
Izgleda mi idealno.
Roberte.
Ogromna kriza u Japanu.
Trovanje živom. Ovo je tvoja Pulicerova nagrada.
Aman, čoveče! -Ljudi umiru. -Da, svakog dana.
To nije razlog da mi ujebeš sastanak!
Prekidam li vaš mali sastanak?
Nastavite vi da osmišljavate reklame za parfeme
dok nedužni ljudi umiru kao muve.
Govoriš o Minamati. -Ona zna. Zato što je pametna.
Ima li još pametnih ovde?
Fabrika kontaminira zaliv ribarskog sela.
Prvo zvana "Čudna bolest", pa "Groznica plešuće mačke",
a sada "Minamata sindrom". -Gnusno je.
Čitala sam o tome u "Heraldu" i "Tajmsu".
Mali članci na svakih par meseci. -Niko nije zadro u materiju.
Mislim, koga zabole za ribu.
A to je sve što ti jadni seljani jedu.
"Tajms" ima kancelariju u Tokiju.
A mi rok koji ističe za sat vremena.
Zvuči mi, Bobe, da je vreme dragoceno.
Znaš da će zataškavanje biti priča za sebe.
Moram ići. -Očekuješ da te pošaljem?
Bio bi moron da to ne uradiš. -Prekini, Džine.
Izvinite me na trenutak.
Ovo je krupna priča, Bobe. Znaš da jeste.
Ne šaljem te. -Zašto?
Izbaciću te kroz prozor, majke mi.
Voleo bih da si to uradio prošli put. -Slušaj me dobro.
Ako te ne pošaljem, ne možeš me zajebati.
Razumeš šta ti govorim?
Ne. -Zovi me kod kuće.
Ne ovde.
Nemoj ni pod razno da si opet iščeznuo.
Bobe...
nikada te ne bih razočarao... opet.
Nastoj da sebe ne razočaraš.
KUMAMOTO, JAPAN
Idemo, Džine! -Stižem!
Skini cipele...
Izuj se. -Oprostite. -Hvala.
Moramo da budemo tihi. Deca spavaju.
Mnogo vam hvala.
Ništa preterano.
Poslužite se. -Hvala.
Iskreno, trenutno nemam apetit.
Ali polako se vraća.
Ovo je jako primamljivo.
Probajte ovo.
Je l' dobro?
Dobro je, zar ne?
Dobro, dobro.
Veoma dobro.
Odakle početi...
Nije lako govoriti o ovim stvarima.
Akiko je naša najstarija kći.
Rekli su nam da je to cerebralna paraliza,
ali znali smo da lažu.
Rođena je teško bolesna, i stanje joj se ne menja.
Nikad joj se neće poboljšati.
Mi smo jaka familija.
Ona je naše blago.
Imamo šestoro dece,
i svi naporno radimo da je zbrinemo.
Izdvajamo pet sati dnevno da je nahranimo,
ali nas ona zbližava kao porodicu.
Videćete kad je upoznate.
Prelepe je duše.
Ne želimo da privučemo pažnju na nas,
samo nemamo izbora.
Ja vozim kamion za Čizo. Radim za njih!
Ali to nije dovoljno da se podmire potrebe naše porodice.
Kasnije ću ti prevesti.
Hoćeš li...
Hoćeš li im se zahvaliti za njihovu ljubaznost i gostoprimstvo?
I, ukoliko je to moguće,
da fotografišem Akiko, možda sutra.
Hvala na gostoprimstvu.
Ako ne zamerate,
možemo li sutra da slikamo Akiko?
Kad su takve stvari u pitanju, oprostite, ali ne.
Izvinjavam se.
Hvala.
Namestiće nam krevete.
Molim vas. Nije mnogo ostalo, ali...
Ajlin?
Hoćeš li ga pitati da nema malo...
znaš, alkohola?
Oprostite! Oprostite!
Ima problem da zaspi. Da nemate možda nešto za piće?
Nešto jače? Samo trenutak.
Je l' ima?
Sigurno voli viski. -Verovatno.
Odličan viski.
Laku noć. -Laku noć.
Mnogi si umorni od borbe,
ili ne žele da privlače pažnju na sebe.
Tu smo i mi, Grupa za direktna pregovaranja.
Nas nije tako lako ućutkati.
Mogu da zamislim.
Kijoši je jedan od vodećih aktivista grupe.
Ček. Pripaliću ti.
Njegov sin je rođen bolestan.
Kijoši isto pati od nje, ali još nema zvanične dijagnoze.
Napala mi je ruke i vid.
Nastavljam dalje zbog mog sina i njemu sličnima.
Daje mi snagu.
Da li utiče na tvoju sposobnost da slikaš?
Ode malo više filma nego što treba.
Ali, iz nekog razloga, nisam toliko loš sa aparatom.
Šta je vaš cilj?
Čizo ne veruje pacijentima.
Ne veruju nam da patimo.
Želimo da pogledamo predsednika u oči,
da nas vidi, i da nam onda kaže da ne patimo.
Zbog čega misliš da će vas saslušati?
Ne znam.
Možda neće imati izbora ako dignemo larmu.
Sa tobom imamo veće šanse.
ČIZO FABRIKA ZA PROIZVODNJU
Sinoć sam sa odvezao biciklom u Cunagi,
jer sam čuo za jednu porodicu.
U početku, nisu me pustili da uđem unutra.
Pitao sam ih zašto ih komšije tako slabo viđaju u zadnje vreme.
Na licima im se očitavala sramota.
Pokazalo se da je njihov sin teško oboleo od Minamata sindroma.
Zamolio sam ih da se pridruže našem vapaju za pomoć.
Razmišljali su, ali je na kraju njihova sramota bio tas na vagi koji je prevagnuo.
Oni vole svoje dete baš kao što treba.
U svim slučajevima Minamate, krivac je očigledan.
Patnju je prouzrokovalo zlo,
to je činjenica!
Evo nas ovde.
Izbor postoji.
Možemo da otkrijemo svetu istinu.
Budemo li dovoljno glasni, čuće nas.
Preuzmite svoju odgovornost!
Je l' sam?
Mislim.
Kakvo sranje.
Mrzeo sam fizičko.
Terali su nas da sednemo u nizu
sa prekrštenim nogama.
Nisam mogao to da uradim. Nisu mi savitljive noge.
I...
Znam da me ništa ne razumeš,
ali to me neće sprečiti da pričam.
Nema ti spasa, mali.
Voliš džez?
E pa, bolje bi ti bilo, jer džez je sve.
To je jebeni džez.
Improvizacija. Sve.
Vidiš ovo?
Svako to može da radi. Ne zahteva veštinu.
Uperiš, fokusiraš, klikneš.
I najvažnije od svega... zasereš.
Zasereš jer jedino tako možeš da naučiš.
Uzmi ga, mali. Dodijalo mi je više.
Ne znam šta mi bi da dođem ovde.
Raspali. Sviraj muziku.
Nisam više siguran da je čujem.
Šta ti bi? Kakav to fotograf
poklanja aparat? Neverovatno!
Predajom štafete dostiže se blažena smrt.
Reče nekad neko. -Dobro si? -Jesam, Kijoši.
Moraš nešto da znaš, a to je da ja uvek razočaram ljude.
Gde smo to?
Ajlin vam je našla smeštaj.
Stvarno? Za mene i nju?
Baš lepo.
Pođi sa mnom.
Napravili smo ti mračnu komoru.
Opremljena po ugledu na tvoju kod kuće.
Hvala.
Nema problema.
Džine, dobre vesti. Poguraćemo tvoju fotoreportažu.
Prvi put za tri godine ćemo imati izdanje sa više
fotografija nego oglasa za kola.
Naime, ekološka konferencija se održava u Stokholmu za mesec dana.
Prvi put u istoriji. Moramo da uskladimo ova dva događaja.
Vao, Bobe, ovako uzbuđenog te nisam čuo
još od lažnog sletanja na Mesec.
Mili je već krenula da diže buru sa ljudima iz antinuklearnog pokreta,
i SZO ovde i u Japanu.
Potkrepićemo tvoje slike izveštajima. -Da li čuva račune?
Kako je tamo? -Zanimljivo, baš.
Lepo se provodim. Šteta što nisi ovde.
Popili bi po koju.
Nema praznog hoda, Džine.
Ako ne budemo imali slike do sledeće nedelje, propade sve.
Znaš šta? Molim?! -Džine... -Veza se gubi.
Veza se gubi.
Malčice sam preterao sa pićem, nisam znao šta radim.
Zamolio sam ljude da donesu sve aparate i filmove koje su imali.
Hvala vam do neba!
Red bi bio da im se i ti zahvališ.
A, da. Hvala vam.
Pokloni se.
Hvala.
To je moj aparat. -Je li ovo vaše?
To je moje.
Odlično.
Molim? -Kako se prave slike?
Onda ga ovako okreneš.
Ti to uradi. Daj ruke.
Ovu ruku stavi tu. Tako je.
Sad ga samo okreneš.
Ne plašiš se da me dodirneš?
Zašto bih?
I tebi se ruke tresu od Minamata sindroma?
Ne, ne. Ja mnogo pijem.
Kako se mali zove? -Sigeru.
Džin.
Kasno je. Možda bi trebalo da legne?
Hvala, mali.
Želi da nauči kako se razvija film.
Nisam došao ovde da dajem časove fotografije.
Naročito deci.
Dobro, naučiću ga. Naučiću te.
Drž' ovo.
Idi i slikaj. Razvićemo ih kasnije.
Hvala.
Dobar je mali.
Sviđa ti se taj? -Mogu da ga uzmem?
Ne, ne možeš da ga uzmeš.
Možda mogu da budem od pomoći.
Američki urođenici su verovali da fotografija uzima dušu.
Ali niko ne pominje da može da uzme i dušu fotografa.
Je l' me razumeš?
Slomiće te srce.
Ako se prihvatiš toga...
uzmi to za ozbiljno.
Dogovoreno?
ČIZO FABRIČKA BOLNICA
Ovuda. -Stavi stvari ovde.
To je za moju tetku.
Dovraga.
Drago mi je što je upalilo.
Mogu li? -Da.
Pogledaću da nađem nešto što možemo da iznesemo
na sastanak deoničara.
Možeš da ga slikaš, ali ne hvataj lice.
Ljudi moraju da vide oči,
jer su oni ogledalo duše. Da probudimo empatiju.
Potrebna su mi lica. -Potrebna je njima empatija.
Hvala, gospodine.
Hajmo da nađemo dečju sobu.
To je... Da. Vratimo se nazad.
Ovuda ćemo.
Produži dalje.
Sakrij se brzo.
Džine! Ajlin! Našao sam laboratoriju.
Dr Jamašita je glavni lekar od pojavka prvih žrtava.
Vršili su ispitivanja. Mora da su našli nešto.
Našao sam nešto!
Piše da je mačka koja je pila vodu sa cevi
reagovala isto kao i pacijenti.
Utrnulost. Paraliza.
Grčevi.
To su sve simptomi trovanja živom.
Doslovno uništava moždano tkivo.
Znaju već 15 godina.
Znali su, a nastavili da truju ljude.
Daj mi to.
Okreni se, uzmi aparat, i proveri podešavanja.
Ne smeš da dozvoliš da te emocije preplave
jer ćeš izgubiti, a može se desiti i da izgubiš glavu.
Usredsredi se na fotografiju koju želiš da usnimiš.
Na poruci koju želiš da preneseš.
Uradi to sada.
Sećaš se kako se emocionalno odrazilo na tebe.
Kako si se osećala?
Ugroženo? Pod pretnjom nekog zla?
Menjaš se.
Izvuci.
Stavi u rastvor.
Odaću ti svoju tajnu.
Koristi dosta ruke. Miluj fotografiju.
Zagrej otisak toplinom svojih šaka.
Tako pričaš svoju priču.
Obriši ruke.
Hvala. -Na čemu?
Čekaj.
Ne miči se. Ne miči se.
Klik.
Valjda prvo pitaš za dopuštenje?
To je kao da tražiš dopuštenje za poljubac.
Kvari trenutak. Moraš da delaš.
Kako? Ovako?
Tako nekako.
Samo ne zaboravi na otisak, mala.
Ako su ljudi još uvek gospodari stvaranja,
moramo da promenimo ovaj zatrovani svet.
Ovo nazivamo civilizacijom?
Ovo je takozvani prosperitet?
Po ceni žrtvovanja ljudskih života?
Naš divni plavi okean su pretvorili u grobnicu.
Ako ste i dalje ljudi, molim vas ustanite...
i borite se!
Zapamtite, mi nismo želeli rat.
Ali je borba jedino što nam preostaje.
Naka ovo bude poslednja bitka za čovečanstvo.
Ustanite!
Ne! -Šta to radite?
U redu je.
Vratiću se.
Gospodine Smit. Uđite.
Sedite, molim vas.
Hoćete li nešto da popijete? Vodu?
Neka, radije bih da živ napustim zgradu,
tako da ću nešto gazirano, u neotvorenoj boci.
Hvala.
G. Smit, znate li šta znači "delova na milion"?
Ne ulazeći previše u teoriju,
to je izuzetno mala količina.
Kao takva je prihvatljiva.
Čak i u ovoj boci, neotvorenoj boci Kole,
mogu biti prisutne male količine supstance
koja je nepoželjna.
Ali je mikroskopska. Jedva da je ima.
Mogu nešto da vam pokažem? Pogledajte iza vas.
Sistemi za pročišćavanje.
Mnogo para je uloženo
kako bi voda bila bezbedna.
Čak sam je i lično pio da bih dokazao njenu bezbednost.
Lepa slika. Zaista.
Hvala vam. -Nema na čemu.
Hajmo u šetnju.
Znate li šta proizvodimo ovde?
Toksične hemikalije. -Korisne hemikalije.
Hemikalije koje potpomažu pođubrenje zemljišta.
Hrane milione ljudi.
Hemikalije se koriste za proizvodnju plastike, čak i lekova.
Kao i za razvijanje fotografija.
Od hemikalija se pravi i film od 35 mm-a.
Kao onaj koji vi koristite.
Zapošljavamo više od 60% meštana.
Ako protestanti isteraju svoje, i zatvore Čizo,
šta će biti sa njima?
Otkud ja znam?
Znam da ste bez para, gospodine Smit.
U dugovima ste
i pred izbacivanjem iz stana.
U pravu ste, nema šta.
No, još sam mlad...
krasi me i veliki šarm, što je dovoljno da premostim.
Dužnost oca je da pomaže i štiti svoju čeljad.
Ali vama je više stalo do sebe nego svoje dece.
Možete verovati šačici lokalnih ribara,
koji bezočno tvrde da su im naše metode naštetile.
Ali, sa žaljenjem kažem,
oni su samo zanemarljiv procenat u poređenju sa većim dobrom.
Znate, na trenutak sam pomislio da ćemo biti drugari,
ali sad uviđam da sam pogrešio, jer lažete kao pas.
Sledite me, molim vas. -Što da ne.
Vaše gorile će me upucati sa leđa?
Ja sam poslovan čovek. Sklapam dogovore.
Isto smo uradili i sa lokalnim stanovništvom
koje je na našem platnom spisku već više od pola veka.
To je čak uvršteno u naš budžet.
50.000 američkih dolara.
Evo šanse da okajate vaše grehe.
I zbrinete one koje se uzdaju u vas.
Imali ste impresivnu karijeru, g. Smit.
Imate li još šta da dokažete?
Čizo opet pridobija podršku naroda
jer su na našoj strani studenti aktivisti
koji napadaju zaposlene u fabrici.
Ne zalažemo se za to.
Čizo je ovde agresor.
Moramo se držati zajedno ili ćemo izgubiti.
Znate da ćemo izgubiti!
Ponudili smo im dobre uslove.
Obećali su da će isplatiti odštetu.
Ne želimo dalje sukobe u gradu,
niti sramotu nanetoj Minamati.
Čizo stoji iza ovoga.
Ne žmurite na jedno oko. -To nije tačno!
Hoćeš da se Čizo premesti odavde?
To će uraditi, a šta ćemo posle?
Ne radi se samo o nama.
Korporacije širom sveta
tlače dobre, vredne ljude
i zagađuju njihovu sredinu. Desilo se jednom...
i desiće se opet! -Ne viči!
Smirite strasti.
Ne izazivajte nevolje.
Znamo kako vam je.
Sve delimo istu bol.
Svi priželjkujemo kraj.
Potpisi govore za sebe.
Narod je rekao svoje!
Ovo je pravi pristup rešenju. Nema više borbe!
Dajte tu knjigu ovamo.
Nema potrebe.
Jesi li stavila svoj potpis? -Ne.
A ti?
Ti?
Imaju potpise većine,
ali ne žele da ih pokažu.
Zar to malo ne smrdi?
Dajte tu knjigu da vidimo!
Pokažite nam! Pokažite nam!
Ovoj je moj potpis. Nikada ga nisam dao!
Ovaj čovek je umro. Kako je mogao da potpiše?
U pravu si. Mrtav je! -Šta se ovde događa?
Recite nam! -Lažete čim zinete!
Zdravo. -Dobrodošli. -Oprostite na smetnji.
Cipele. -Sunce mu žarko!
Izvinite.
Hvala.
Ješćemo zajedno.
Ukusno, jelda?
Da li vidi? -Ne. -Ne?
Akiko ne vidi i ne priča. Takva je od rođenja.
Fetus upije živu, poštedivši pritom majku.
Gospodine Judžin, da li ste oženjeni?
Ima dvoje dece.
Šta? Šta?
Pita da li imaš slike svoje dece?
Sramota me je, ali nemam.
Znam sve.
Nažalost, nema ih kod sebe.
Moram da pomognem gđi Macamura na pijaci.
Hoćeš da je pripaziš?
Koga? -Akiko.
Ne.
Ne mogu ja to.
Biće sve u redu. Vraćamo se za sat vremena.
Nisam prava osoba...
Prekini.
Idemo.
Izaći ću na kratko. Nemoj da brineš.
Okupaću te kasnije.
Ne idu mi od ruke ovakve stvari.
Izvini.
Hoćeš da mi pipneš bradu? Nema ih puno ovde.
Grebe? Greb-greb.
Budi blagoslovljena i neka večno
Tvoje želje postaju java
Drugima pomaži nesebično Neka te ništa ne sputava
Sačini ti lestve do zvezda Prečagu svaku savladaj sad
I tako ostani večito mlad
Ti si dobra devojka.
Imate goste.
Vi ste Jamazaki Micuo? Izvršićemo pretres.
Uvedi decu unutra. -Sklonite se sa puta.
Ne slikaj! -Ne opiri se!
Ne opiri se!
Sram da vas bude!
Tata!
Otišli su.
Sve je u redu.
Sve što želim su negativi,
sve što ste slikali ovde
i da iz ovih stopa odete kući.
Nek ono što se ovde događa
reguliše među Japancima,
u Minamati,
u zajednici i pred sudovima gde mu je i mesto...
...a vama nije.
Na skali od jedan do deset...
jebite se.
DŽIN RADI
Hoćeš li jesti? -Čitaj šta piše, Ajlin!
Hranim se vlastitom glađu.
I možda kojom kapljicom viskija.
I možda kojom tableticom amfetamina.
To je naša mala tajna.
Negde
Preko mora
Negde neko čeka me
Moja ljubav stoji na zlatnom pesku
I pogledom traži brod...
Prekini.
Pobogu.
Daj vode.
Nemoj, Džine!
Nemoj!
Ne više! Završio sam! Ne!
Nemoj da si me pratila. Uništiću ti život.
Više ne. Završio sam.
Imate poziv iz Japana
od Judžina Smita. Prihvatate li troškove?
Hoćete li mu reći da nazove kasnije?
Uporan je da...
Da, prihvatam troškove.
Bobe, ovde je pakao.
Slušaj, ništa od ovoga. -Razgovaraj sa mnom.
Dolazim kući, Bobe.
Neću doneti slike.
Ne mogu više da se bakćem s ovim.
Usput, jasno mi je stavljeno do znanja da sam ovde nepoželjan.
Bobe? Šta nije u redu?
Stavio sam glavu na panj zbog tebe, a ti me pitaš šta nije u redu?
Izvini. -Jebeš tvoje izvinjenje!
Trebaju mi te slike.
Treba mi ova priča i da se svojski potrudiš oko nje.
Ne treba ti!
Veliki ljudi povređuju male ljude.
Male ljude povređuju veliki ljudi. Svuda je isto.
Slike k'o slike. I tako su sve izgorele.
Zar je bitno?
Sećanje je đavolja rabota.
Ali sudbina tih ljudi je bitna, zar ne? Ti si mi to rekao.
Ne. Znaš šta je bitno?
Lova. Lova za moju decu.
Jesi li ti to pio?
Naravno da nisam. Za koga me to smatraš?
Spusti, Džine. Idi spavaj.
Jutro je pametnije od večeri.
Slušaj me dobro.
Nedavno su me dve gorile sprovele
na sastanak sa glavnom zverkom Čiza.
Šta to palamudiš? -Ponudio mi je gomilu novca,
moram da priznam, suma je bila jako primamljiva.
Rekao si mu da odjebe? -Nego šta.
Mada, trebao sam da ga uzmem.
Ali sam dileja. Kao što si ti dileja.
Odlučio sam šta ću da uradim.
Vratiću se i uzeti ga.
Da se nisi usudio! -Ček, ček.
Poslaću ga tebi.
Uzmi šest hiljada koje ti dugujem,
ostatak pošalji mojoj deci, u redu?
Nije jebeno u redu!
Stalno kukaš da te deca mrze.
Misliš da će par hiljada nešto promeniti?
Nisu ti klinci toliko naivni.
Jebi se, bre! Neću da slušam kako kenjaš!
Nazivaš me prodanom dušom. Jesam, prodao sam se odboru i računovođama.
A sada se kockam sa reputacijom najvećeg časopisa.
Je l' to držiš motivacioni govor? Čekaj prvo da povratim.
Dve trećine su reklame, a ja i dalje gubim.
Verovatno ću do starosti izgubiti svo
dostojanstvo, ali ću imati tvoje.
Imaću tvoje, Džine!
Znaš šta, ako je od njega išta ostalo,
staviću ga u kutiju i poslati ga.
Ne znam još koliko ću izdanja objaviti,
ali jedno od njih će imati
najznačajniji foto-esej u proteklih 30 godina,
inače ću doleteti tamo i prebiti te k'o vola!
Svi ambiciozni klinci iz redakcije,
oni se ne ugledaju na mene.
Ugledaju se na tebe, jer si ti važan.
U vezi tvoje poslednje izjave...
Samo mi donesi priču, u redu?
Donesi mi priču.
Još na vezi, Bobe?
Šta kog kurca?! -Šigro.
Znaš da postoji zum na tome?
Imaš li pištolj ili aspirin?
Ili bilo koju drogu?
Hoćeš da slikaš? 'Ajde.
Mogu se pojaviti ljudi sa najboljim namerama,
ali ne smemo se osloniti na njih.
Ovo je naša borba.
Šta mislite, zašto nas Čizo sve jače i jače napada?
Šta mislite, zašto su sve smeliji i smeliji?
Znate zašto.
Mogu da nam prete,
ali ćemo otići na sastanak akcionara. -Oprostite na smetnji.
Samo sam želeo...
Hoćete li im prevesti moje reči?
Loš sam u javnim obraćanjima.
Valjda sam jedan od onih
koji puštaju da dela govore umesto njih.
Nebitno sad to.
Ovde sam da pomognem, ako mogu.
Ali prvo morate vi meni da pomognete,
time što ćete mi dozvoliti da provedem dragoceno vreme
sa vama i vašim bližnjima.
Jedino tako mogu da vam pomognem u vašoj borbi.
Pitanje je sledeće.
Ko je spreman...
i voljan...
da podeli...
ove veoma dragocene i intimne momente...
i da ih fotografišem...
sa najdubljim poštovanjem i pažnjom?
Hvala vam.
Hvala. Arigato.
Šta je?
Šta? Je l' to dobro? Šta to znači?
Jesi li pijan?
Nisi pijan
ako možeš da se prostreš na pod bez pridržavanja.
Zajedno smo u ovome.
7. mart, 1971
SKUPŠTINA AKCIONARA
Ubice!
Koliko ljudi je ispred? -Više od 500.
Petsto? -Da.
Beži. -Ostajem sa tobom.
Previše je opasno. Beži!
Džine!
Gospodine predsedniče.
Znamo da će uskoro biti doneti presuda.
Nadamo se da će Čizo preuzeti odgovornost za nemar.
Nismo ovde zbog luksuza.
Samo želimo uverenje da će nas zbrinuti,
i da ćemo moći da umremo u miru.
Ako ste od krvi i mesa, saslušajte naše reči.
Moje ime je Sadae Ogata.
Znam da ne znate ko sam.
Iako bi trebalo.
Obe moje ćerke su se razbolele.
Obe su propatile više nego što mogu da zamislim.
Starija se mesecima mučila sa grčevima.
Nije mogla ni da plače od bolova.
Ona više nije sa nama.
Moja druga kći, Mijuki...
neće nikada moći da provede dan bez neprestane nege.
Suprug i ja često plačemo.
Strahujemo šta će se desiti onda kada
više ne budemo mogli...
da se staramo o njoj.
G. predsedniče...
Nemate ništa da kažete?
Valjda ste i vi čovek, majku mu.
Isti smo, a opet toliko različiti.
Kako je to moguće?
Izvinjavam se. Stvarno mi je žao.
Ne! Šta... -Ovi nemili događaji...
Nevolje kroz koje ste prošli,
duboko su nas ražalostili.
Oprostite nam, molim vas.
Rekla je da ste se poneli prema njoj sa dostojanstvom i poštovanjem.
Hvala vam za to.
Rekla je da ste je nasmejali.
Šta je to?
Moje dete takođe boluje od Minamata sindroma.
Devet joj je godina.
Radim na brodovima,
kada se ribari smiluju.
Ali me zbog moje bolesti
ne žele da angažuju.
Zato je moja žena prinuđena da radi.
Ponekad danju radi na brodovima,
a noću se brine o meni i detetu.
Ne može doveka tako.
Zar ne?
Gospodine predsedniče.
Znamo da ćete platiti odštetu starim žrtvama,
ali morate uzeti u obzir i nove žrtve.
Morate da snosite odgovornost!
Grešim li?
G. Ujiši, dođite na trenutak.
Džine! Kako si?
Dobro.
Šta je ovo? -Neki momak ih je malopre doneo.
Šta je to?
Negativi iz naše mračne komore!
Ne razumem.
Odakle su se stvorili?
Hvala vam što ste došli da razgovarate sa mnom.
Vaša nedaća mi para srce.
Ali, sabrali smo troškove vaše odštete...
Nećemo moći da platimo.
Nažalost, to je naš konačni odgovor.
Ne mogu više!
Kijoši!
Ne veruju da patimo.
Ova krv je na vašim rukama!
Kako si?
Spremni smo.
Mogu li da joj pomaknem noge?
Oprostite.
Mogu li da joj pomaknem levu ruku?
Akiko, pomeriću ti ruku.
Vema dobro.
Predivno.
Ne mogu...
Jebiga!
Budi ljubazna i donesi mi okidač.
Mamicu mu.
Uspeo je.
Moramo da platimo.
Preguraćemo nekako.
Moramo.
Pobedili smo!
Danas smo dobili bitku.
Ali ne i rat.
Moramo da nastavimo da se borimo.
Za našu decu,
kako bi njihova pokoljenja
imala za šta da se bore.
Ali svi vi okupljeni ovde,
zajedno sa ljudima koji su nas podržali,
pokazali smo da je ovo borba
koju možemo da dobijemo!
Večeras idite svojim domovima
i nađite sreću sa svojim porodicama.
Jer sutra nas čeka još posla.
Da se borimo u ime onih koji ne mogu.
U PROLEĆE 1973, KORPORACIJA ČIZO SE SLOŽILA DA U POTPUNOSTI
OBEŠTETI ŽRTVE MINAMATA SINDROMA.
OVO JE NAJVEĆA NOVČANA NAKNADA IKADA IZREČENA U JAPANU
UPRKOS IZVESNOM OLAKŠANJU, NI ČIZO, NI JAPANSKA VLADA
NISU ISPOŠTOVALI FINANSIJSKE I MORALNE TAČKE SPORAZUMA.
JAPANSKI PREMIJER JE 2013. OBJAVIO DA SE JAPAN OPORAVIO OD KONTAMINACIJE,
NEGIRAJUĆI POSTOJANJE NA DESETINE HILJADA ŽRTAVA
POSLEDNJI BROJ ČASOPISA "LAJF" OBJAVLJEN JE 29. DECEMBRA, 1972.
FOTOGRAFIJA "TOMOKO U SVOJOJ KUPKI" SMATRA SE
JEDNOM OD NAJZNAČAJNIJIH U ISTORIJI FOTOŽURNALIZMA.
DŽIN I AJLIN SU SE VENČALI 28. AVGUSTA, 1971 U JAPANU.
DŽIN JE PREMINUO 15. OKTOBRA, 1978
OD POSLEDICA ZADOBIJENIH UDARACA U FABRICI.
FOTOGRAFIJE MINAMATE SU BILE UJEDNO I POSLEDNJE U NJEGOVOJ KARIJERI.
AJLIN JE JOŠ UVEK BLISKO POVEZANA SA ZAJEDNICOM U MINAMATI
I POSTOJNA U BORBI PROTIV ZAGAĐENJA ŽIVOTNE SREDINE.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)