Спініфекс. Обожнюю їх.
Кущовий ямс. Горох Парра.
Кроталярія. Брахіском.
Вибачте. Я заговорилась. Мені не дуже вдаються інтерв'ю.
Ні-ні, справа не в тому. Просто це місце ніколи не перестає дивувати.
Нам була потрібна дипломована рейнджерка,
і ти тут як тут.
Родзинки пустелі.
Ти просто вихваляєшся.
Чи ти вмієш водити позашляховики, квадроцикли?
Я за кермом із десяти років.
Не буду приховувати, я не планувала шукати роботу.
Тож не взяла свої документи.
І це буде моя перша робота після випуску, тож я не маю рекомендацій.
Ну, ти очевидно обізнана. Лулу дуже тебе хвалить.
Дилан, наш головний рейнджер, сказав, що нам пощастило з тобою.
Тому давай знайдемо тобі уніформу.
- Дякую. - Раді працювати з тобою.
- Хіба не варто попрощатися? - Ні.
Я не хочу відтягувати зустріч з Еліс ні на хвилину.
Вона досі картає себе за смерть Чарлі, а він живий.
Їй треба стільки дізнатися. Мені страшно за неї.
Знаю, це складно, але послухай.
Нам обом треба тікати звідси.
Давай зустрінемося з Чарлі, а тоді знайдемо Еліс.
Кенді.
Я ВІДПУСКАЮ ТЕ, ЧОГО БІЛЬШЕ НЕ ПОТРЕБУЮ
Враховуючи ступінь поширення раку, можливості лікування обмежені.
Але можемо вас додати до випробування експериментальних ліків.
Ні. Не треба ліків.
Ви впевнені?
Так.
Чи ми можемо комусь подзвонити,
щоб обговорити паліативну допомогу, полегшення болю?
- Вам знадобиться підтримка. - Так.
Ні.
Я впораюся. Дякую.
ЗАГУБЛЕНІ КВІТИ ЕЛІС ГАРТ
ЧАСТИНА П'ЯТА ПУСТЕЛЬНИЙ ДУБ
ЗНАЧЕННЯ: ВОСКРЕСІННЯ
Під час екскурсії ми розповідаємо те саме, що й дітям.
Як ми їм кажемо, ці історії пов'язують нас із землею.
Ми розповідаємо історії, щоб
зберегти нашу культуру, наш дух, наші знання, розумієш?
Як рейнджерка
ти відповідальна за те, щоб шанувати історію цього місця.
Мусиш також захищати цю землю.
Тож твоїм обов'язком буде не давати людям заходити в Сад Серця
й зривати квіти.
Вони ростуть тут дуже довгий час.
Але через натовпи людей вони хворіють.
Коренева гниль.
Вони вразливі до гнилі.
Вони швидше загинуть, якщо їх зачепити, ніж від посухи.
- Де ти цього навчилася? В універі? - Ні.
Від бабусі.
Так, і додай десяток кенгурячих лап для «Вайлдлінґс».
Зачекай. Привіт.
Слід було подзвонити. Я б приїхала.
Я не думала, що ти будеш тут.
Ну, ферма сама собою не керуватиме. Заходь.
- Що тут роблять ті чоловіки? - Ремонт.
Вибач. Мушу відповісти. Тобі треба відпочити. Дякую, що передзвонили.
Я так намагалася її вразити, просто не замовкала.
Мабуть, це подіяло.
Вона веде тебе завтра на повний тур.
Вона не всіх туди запрошує.
Гей.
- Дякую. - Міледі.
Глянь на мій будиночок.
- Я ніколи не жила сама. - Тут ти не сама.
Ейден тут поруч. Я в отому невеличкому.
І бачиш той будинок аж на хребті?
- Це Диланів. - То он де він живе.
Ти подиви.
А як же Мосс?
- Я вирішила розійтися. - Мені шкода.
- Він хороший. - Так, я знаю.
Між нами просто не було іскри.
Просто не судилося.
Мушу йти.
Я рада, що ти тут, Еліс Гарт.
То як ти почуваєшся? Що сказали лікарі?
Небагато. Вони думають, що все під контролем. Більше не треба лікування.
- Я вип'ю за це. - Будьмо.
- За здоров'я. - Будьмо.
Будьмо.
Є новини про Еліс?
Ні, але Твіґ мала б уже бути там.
Із Чарлі.
Хто такий Чарлі?
Ми не обговорюємо сімейні справи перед Квітами.
Чому? Чарлі — більше не секрет.
- Я обійду периметр. - Я вже позамикала.
Ворота зачинені. Тобі треба поспати.
Добрий вечір, Твіґ. Я Саллі.
- Вітаю. - Заходьте.
Привіт, Твіґ. Джон. Дуже приємно.
Проходьте.
- Це Чарлі. - Привіт.
Уперед, дівчинко.
Хочеш води?
Ось. Води?
- Привіт. - Раночку.
- Хто це? - Її звуть Піп.
Ти їй подобаєшся.
Куди ти йдеш?
- Туди. - Я теж.
Піп, давай.
Я прийшов.
Тобі далі тією стежкою до своїх гірлянд.
До зустрічі?
До зустрічі.
Я слав їй речі, поки вона не написала,
що більше не хоче спілкуватися.
Чарлі,
ці листи написала не Еліс. Це все була Джун.
Еліс сказали, що ти загинув у пожежі, що вбила твоїх батьків.
- Нам усім так казали. - Як вона могла так вчинити?
З Еліс? З Чарлі?
Мабуть, вона б сказала, що намагалася захистити Еліс.
Від рідного брата?
- Усе складно. - То вона нічого не знає про мене?
Ні, любий.
Еліс гадки не має.
Їм навіть таблички не допомагають.
Люди хочуть володіти чимось, навіть якщо воно не їхнє.
- Тоді починають приходити вибачення. - Вибачення? За що?
За те, що брали речі, яких не мали чіпати. Квіти, каміння.
Потім вони винуватять нас, коли трапляється щось погане.
Але пізно. Ось що стається, коли не слухаєш, порушуєш правила
й не поважаєш землю як слід.
- Не сходьте зі стежки, будь ласка. - Пардон.
- Тату! - Дякую.
Міш, відкладеш мені пиво?
Ну-ну. Гляньте, хто зволив прийти.
- Як воно? - Прекрасно.
Так?
- Нарешті ти тут, друже. - Так.
- Казав же. - Чому ніколи не приходиш?
Тут класно.
Ми весь час тобі казали.
- Це моє улюблене місце. - Так.
- Веселишся? - Так.
Так?
Що тут сталося?
Я потрапила в ДТП, коли мені було дев'ять.
Бабуся була за кермом, п'яна. Вона померла.
- Чорт. Мені шкода. - Нічого. Я майже не пам'ятаю цього.
- Вибач. - Усе добре.
- Лулу. Лу. Заспокойся. - Що?
- Я тебе всюди шукала. - І знайшла.
- Це Чарлі? - Ні.
- Я не хочу тебе тут. - Дай допоможу.
- Я не хочу твоєї допомоги. - Бляха, Джун.
Ти хвора.
Я говорила з лікарями. Знаю, ти при смерті.
Через свою чортову потайність ти захворіла на рак.
Ти досі це робиш. Заштовхуєш усе всередину, приховуєш.
- Це не твоя справа. - Ні, моя.
Я більше не дитина. Ти маєш відповідно до мене ставитися.
Ти навіть не глянеш на мене.
Ти не дивилась на мене по-справжньому, відколи я була мала.
Я все, що в тебе лишилося, Джун.
Решти більше нема. І ти досі не можеш. Не можеш глянути на мене.
Глянути на тебе?
Я не дивлюся на тебе, бо не знаю, що це таке.
Вся ця вкрадливість, підслуховування, секс із незнайомцями.
Думаєш, я не знала?
Що це все таке? Хто ти?
Ти такий прудкий.
Якого чорта?
Тепер подивишся на мене?
Цього не досить, так?
Мене ніколи не було досить. З часу того, що сталося.
Не будемо про це.
Ти замінила мене Агнес, донькою, яку ти завжди хотіла.
Ідеальна Агнес. Вона не була травмована.
Любити її було простіше.
Те, що сталося, було прикрим і болючим.
Але я кохала його.
Понад усе на світі.
Те, що ти дізналася й вислала мене геть, розбило мені серце.
А коли я вернулася, всього цього ніби не було.
А воно було.
Нас занапастила вся ця брехня, замовчування.
Замовчування всього.
Я дам собі раду з тим, що сталося.
Але я не можу дати собі раду з твоїм осудом.
Клеме! Злізь із неї!
Мамо. Це не те, що ти думаєш. Вибач.
Я б ніколи її не скривдив. Ніколи.
- Я кохаю її, а вона мене. Ми закохані. - Їй 13. Вона дитина.
Ти її брат. Ти мав наглядати за нею.
Я наглядав. Я б її ніколи не скривдив, мамо. Я кохаю її.
Ти її зґвалтував.
Ти помиляєшся.
Дуже помиляєшся. Я б ніколи цього не зробив. Вона дорога мені.
Я хочу, щоб ти пішов звідси.
Не наближайся до Кенді. Не дивися на неї, не говори з нею.
Не смій чіпати її.
Ти не гідний чоловік.
- Ти помиляєшся. Я б ніколи так не зробив. - Геть.
Геть. Пішов.
- О Боже. Що це? - Ти сказала, що це новосілля.
Не треба було. Дякую.
Не дякуй, поки не розпакуєш. Тобі може не сподобатись.
- Ласкаво прошу. - Дякую.
- Я закину їх у холодильник. - Так, давай.
Розпаковуй.
Я побачила це й згадала про тебе.
Ой леле…
Я в захваті.
О Боже. Воно чудове.
- На кого ще чекаємо? - Можеш потримати?
- Привіт. - Заходь.
Дякую.
Привіт.
- Дилане. Радий зустрічі. - Привіт, друже.
Я принесу келихи. Будете вино?
- Так, будь ласка. - Добре.
Мене так довго не було, що я не знаю, що таке дім.
Боже, тільки не називай себе громадянином світу, ненавиджу це.
«Громадянин світу»? Це ж пісня Fleetwood Mac.
Що? Не сказала б, що ти слухаєш Fleetwood Mac.
- Так. - Це дуже мило.
Мій тато любив її. Грав на гітарі для мами.
Граєш на гітарі?
То як довго тебе не було?
Не знаю. Сім з половиною років.
Так.
Я подорожував Європою пару років. Тоді Азією.
А тоді приїхав в Австралію.
А ти? Куди хочеш поїхати?
Я небагато подорожувала, тож мене всі місця дещо захоплюють.
Якщо цікавить щось справді захопливе, за годину їзди звідси є ущелина.
Увечері, коли сонячне світло відбивається від води, це виглядає потойбічно.
Хотів би це побачити.
Коли в тебе вихідний?
Ви добре подбали про Чарлі.
Дякую.
Мабуть, краще, що він виріс із вами, далеко від Торнфілда.
Проте Джун за все заплатила.
Найкращі спеціалісти, все, що треба, без зайвих питань.
Він від початку знав, що прийомний, що сталося з його батьками й Еліс?
Так. Коли йому виповнилося 14, ми показали йому звіт коронера.
Щоб він зрозумів істину.
Що сталося насправді.
Про що ви?
Знахідки розслідування, які Джон надіслав Джун.
Ви не читали їх?
Ні.
- Але й Джун теж. - О Боже.
То ви й гадки не маєте.
- Агнес. - Привіт, Джун.
Вітаємо в Торнфілді.
Співчуваю твоїй втраті.
Твоя мама була доброю подругою.
Дуже красиво. Це ви зробили?
Ні. Я збиралася викинути.
Ходімо всередину.
Клеме.
Допоможи, будь ласка.
Це Клем зробив.
Справді?
У тебе талант.
Тримай. Буде твоїм.
Дякую.
Я можу показати територію.
Коли ти розпакуєшся, звісно.
Добре. Радо подивлюся.
Агнес не замінила тебе.
Я хотіла вберегти тебе від нього.
Ти була дівчинкою, дитиною.
Агнес була старша.
Потребувала любові.
І я заохочувала її.
Не тому, що вона була ідеальна чи незіпсована.
А лише щоб уберегти тебе від нього.
Метою завжди був твій захист.
Я розумію, якщо ти хочеш піти. Але, прошу, знай,
що я бачу тебе, моя Кенді Блу.
- Ти впевнений, що впевнений? - Впевнений.
Я не впевнений, ходімо геть.
Готова?
Після тебе.
- З днем народження. - Дякую.
- Привіт. - Привіт.
Привіт, Рубі.
Диви, які ви.
- Пива? - Дякую.
- Де вас носило? - Та багато де.
Будьмо.
- Будьмо. - Ще поговоримо.
- Відкрити тобі? - Так.
Я повернуся.
Привіт, незнайомко.
- Ти в нормі? - Так-так.
- Хочеш випити? Є текіла. - Ні, дякую.
Здається, ти уникаєш нас.
- Нас із Диланом. - Я рада за вас. Справді.
Я просто ніколи не бачила його на людях із дівчиною.
Просто будь обережна. З ним може бути непросто.
Будь ласка, не кажи нічого Дилану.
Все добре. Я рада за вас, серйозно.
Це було давним-давно.
Нічого.
Гей, ти. Піклуйся як слід про неї, добре?
Звичайно.
Ми думаємо, що вона тут, Агнес Блафф.
Там вона востаннє платила карткою.
Ну, мені час пакуватися.
Можна мені поїхати? Дуже хочу побачитися з нею.
Дозволь мені знайти Еліс, і я розповім їй про тебе все.
Обіцяю. Ти зможеш із нею побачитися.
Це олеарії.
Вони означають: «Твоя присутність полегшує мій біль».
- Ну ж бо. Куди ми їдемо? - Скоро побачиш.
- Можна підказку? - Ні. Добре, воно червоне.
- Гаразд. - У ньому скелі.
- Можливо, буде вода. Невідомо. - Вода?
Це сюрприз. Тобі має сподобатися.
Непогано, так?
Гей.
Ходімо.
- Зачекай. Куди ти мене ведеш? - Ходімо.
Добре.
Зараз побачиш дещо. Ляж.
Бачиш? Наче щось потойбічне, так?
Ти був тут із Лулу?
Якого біса ти питаєш про таке?
- Я просто… - Ні. Чорт.
Дилане. Дилане, стій.
Прошу. Я не хотіла тебе образити.
Повернись. Дилане!
Дилане.
Еліс.
Вибач мені.
Я не знаю, чому це сказала. Я така дурна. Вибач.
Їжа ще лишилась?
Так.
Дякую.
Успіхів із виселянням.
Твіґ знайшла Еліс. Вона в Агнес Блафф.
Агнес?
Звичайно.
Все буде добре.
Лише якщо ти знову пофарбуєш волосся. Я сумую за своєю Кенді Блу.
Я був тут з Лулу.
Але це не було щось серйозне.
Не таке, як це.
Вибач, я все зіпсував.
- Що? Ні. - Я просто…
Я ще ніколи не мав таких почуттів до когось.
І це мене лякає.
Я теж ще не мала таких почуттів до когось.
Ти побачила мою темну сторону, те, що під поверхнею.
- А ти наче із золота. - Ні.
- Так. - Зовсім ні.
- Так, так. Ти прекрасна. - Перестань. Ти не знаєш.
Розкажи мені.
Якщо розкажу, то вже не буду золотою дівчиною.
Тоді розкажи.
Коли я була малою,
то мріяла про те, що спалю свого тата.
І одно дня я так і зробила.
Він бив нас, мене і маму.
Вона була вагітна, і я просто…
Хотіла, щоб це скінчилося.
І…
І я вкрала гас.
І все пішло з димом.
І вони померли.
Я вбила їх усіх.
Нічого. Ти була ще дитиною.
Це не твоя вина.
І мені дуже шкода, що він завдав тобі стільки болю.
Але тепер я поруч.
Я поруч.
Усе це в минулому.
Залишилися лише ми.
Бо ми знайшли одне одного.
Ти і я однакові.
Ти і я.
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник: Руслан Поліщук