Jag älskar Spinifex.
Skogstusensköna. Parraärta.
Sunnhampor. Brachyscome.
Svamlar jag? Jag är inte bra på intervjuer.
Nej, absolut inte. Det här stället slutar aldrig att förvåna.
Vi behövde en ny skogvaktare med en miljöexamen,
och här är du.
Solanum centrale.
Nu skryter du bara.
Kan du köra terrängfordon, fyrhjulingar?
Jag har kört sedan jag var tio.
Jag planerade inte att skaffa ett jobb, bara att resa.
Så jag har inga dokument.
Det här skulle bli mitt första jobb efter universitet.
Du kan dina saker. Lulu talar gott om dig.
Vår chefsvakt, Dylan. Han rekommenderade dig...
Vi hittar en uniform åt dig.
-Tack. -Välkommen ombord.
-Ska vi inte vänta med att ta farväl? -Nej.
Jag står inte ut med tanken på att Alice är där ute
och klandrar sig själv, medan Charlie lever.
Det är så mycket hon behöver veta. Jag är orolig för henne.
Det är svårt, men kom igen.
Vi måste båda härifrån.
Vi träffar Charlie, sedan åker vi till Alice.
Candy.
JAG SLÄPPER DET JAG INTE LÄNGRE BEHÖVER
Med tanke på cancerns spridning, är behandlingsmöjligheterna begränsade.
Vi har ett experimentellt läkemedel. Vi kan sätta dig på listan.
Nej. Ingen behandling.
Är du säker?
Ja.
Finns det någon vi kan ringa
för att diskutera smärthantering?
Du kommer att behöva stöd, June.
Nej.
Jag klarar mig. Tack.
DEL FEM ALLOCASUARINA DECAISNEANA
BETYDELSE: UPPSTÅNDELSE
Berättelsen vi berättar på våra turer är den vi lär barnen.
Det är berättelser som är knutna till landet.
Vi berättar dem för att bevara
vår kultur, anda och kunskap.
Nu när du är en vakt
är det ditt ansvar att hedra denna plats historia.
Du måste skydda landet.
En del av ditt jobb är att hindra folk från att gå in i Hjärtträdgården
och ta blommorna.
De har varit här väldigt länge.
Men alla människor gör dem sjuka.
Rotröta.
De är känsliga för rotröta.
Blir de störda är det mer sannolikt att de dör av det än torka.
-Lärde du dig det i skolan? -Nej.
Av min farmor.
Lägg till ett dussin kängurutassar till Wildlings.
Ett ögonblick. Hej.
Du borde ha ringt. Jag hade hämtat dig.
Jag trodde inte att du var här.
Gården driver inte sig själv. Kom.
-Vad gör männen här? -Reparationer.
Förlåt. Jag måste svara. Du borde vila. Tack för att du ringde.
Jag försökte imponera på henne, jag bara pratade.
Du måste ha gjort något rätt.
Hon ska ta med dig på turen imorgon.
Det gör hon inte för alla.
-Tack. -Milady.
Titta på mitt lilla hus.
-Jag har aldrig bott ensam förut. -Du är inte ensam här ute.
Aiden bor där. Jag bor i det där lilla huset.
Har du sett huset på andra sidan åsen?
-Det är Dylans. -Där bor han.
Se på dig.
Och Moss?
-Jag gjorde slut. -Så tråkigt.
-Han är en bra kille. -Ja, jag vet.
Vi passade inte bara.
Det var inte menat.
Jag måste gå.
Jag är glad att du är här, Alice Hart.
Hur mår du? Vad sa läkaren?
Inte mycket. De tror att de fick allt. Ingen ytterligare behandling behövs.
-Det skålar jag för. -Skål.
-För god hälsa. -Skål.
Skål.
Något nytt om Alice?
Nej, men Twig borde vara där vid det här laget.
Med Charlie.
Vem är Charlie?
Vi diskuterar inte familjefrågor framför Blommorna.
Varför? Charlie är ingen hemlighet längre.
-Jag ska kolla omhägnaden. -Jag har redan låst.
Staketet är påslaget. Du behöver sova.
Hej, Twig. Jag heter Sally.
-Hej. -Kom in.
-Hej, Twig. John. Angenämt. -Hej.
Kom in.
-Det här är Charlie. -Hej.
Kom igen.
Vill du ha vatten?
Här. Vatten?
-Hej. -God morgon.
-Vem är det här? -Pip.
Hon gillar dig.
Åt vilket håll ska du?
-Ditåt. -Jag med.
Kom, Pip.
Här skiljs vi åt.
Den där stigen leder till dig. Och din belysning.
Ses vi på jobbet?
Ja.
Jag skrev tills hon en dag svarade
att hon inte ville ha mer kontakt.
Charlie,
June skrev dessa brev, inte Alice.
Alice fick höra att du dog i branden som tog dina föräldrar.
-Vi fick alla höra det. -Hur kunde hon göra det?
Mot Alice? Mot Charlie?
Hon försökte skydda Alice.
Från sin egen bror?
-Det är komplicerat. -Så hon vet inte att jag finns?
Nej.
Alice har ingen aning.
De verkar inte kunna läsa skyltarna.
Folk vill äga något, även om det inte tillhör dem.
-Det är då de ber om ursäkt. -För vad?
För att de tar saker de inte borde. Blommor, stenar.
Allt. Sen skyller de på oss när något dåligt händer.
För sent. Det är vad som händer när man inte lyssnar
och inte respekterar landet.
-Kan du gå tillbaka till stigen? -Ursäkta.
-Pappa! -Tack.
Mish, kan du spara en öl åt mig?
Se vem som bestämde sig för att komma.
-Hur är det? -Skönt.
Är det?
-Du kom till slut. -Ja.
-Jag sa ju det. -Varför hänger du aldrig här?
Det är skönt.
Vi har sagt det.
-Min favoritplats. -Ja.
-Har du kul? -Ja.
Ja?
Vad hände där?
Jag var med om en bilolycka när jag var nio.
Min farmor körde berusad och dog.
-Jag beklagar. -Ingen fara. Jag minns det knappt.
-Jag beklagar. -Det är okej.
-Lugn, Lulu. -Vadå?
-Jag har letat överallt efter dig. -Du hittade mig.
-Är det här Charlie? -Nej.
-Jag vill inte ha dig här. -Låt mig hjälpa.
-Jag vill inte ha din hjälp. -För fan, June.
Du är sjuk.
Jag pratade med dina läkare. Du är döende.
Alla dina hemligheter har gett dig cancer.
Ändå fortsätter du med dem. Du gömmer allt.
-Det här angår inte dig. -Jo, det gör det.
Jag är inte ett barn längre. Behandla mig inte som ett.
Du kan inte ens titta på mig.
Du har inte tittat på mig sedan jag var liten.
Jag är allt du har kvar, June.
Alla andra är borta. Trots det kan du inte titta på mig.
Se på dig?
Jag tittar inte på dig för jag vet inte vad det här är.
Allt smygande och sex med främlingar.
Tror du inte att jag vet?
Vad är det här? Vem är du?
Du är så snabb.
Vad fan?
Kan du titta på mig nu?
Är jag inte bra nog?
Det har jag aldrig varit. Inte sedan det som hände.
Vi pratar inte om det.
Du ersatte mig med Agnes, dottern du alltid velat ha.
Perfekta Agnes. Hon var inte trasig.
Så mycket lättare att älska.
Det som hände var fel och gjorde ont.
Men jag älskade honom.
Över allt annat.
Det krossade mitt hjärta och du skickade iväg mig.
När jag kom tillbaka var det som om inget hade hänt.
Det hände.
Det som förstörde oss var lögnerna, att inte prata om det.
Att inte prata om någonting.
Jag kan hantera det som hände.
Men inte att du dömer mig och skambelägger mig.
Clem! Släpp henne!
Mamma. Det är inte vad du tror. Förlåt.
Jag skulle aldrig skada henne.
-Jag älskar henne. Vi är kära. -Hon är 13. Hon är ett barn.
Du är hennes bror. Du ska ta hand om henne.
Jag gjorde det. Jag skulle aldrig skada henne. Jag älskar henne.
Du våldtog henne.
Du har fel.
Du har fel. Jag skulle aldrig göra det. Jag bryr mig om henne.
Ut ur mitt hus.
Håll dig borta från Candy. Titta inte på henne igen.
Våga inte röra henne.
Du är inte en värdig man.
-Du har fel. Jag skulle aldrig göra det. -Ut.
Ut. Gå!
-Vad är det här? -Det är en inflyttningsfest.
Det är för mycket. Tack.
Tacka mig inte än, du kanske hatar det.
-Välkommen. -Tack.
-Jag lägger dem i kylen. -Gör det.
Öppna det.
Det påminde om dig, hoppas att du gillar det.
Oj...
Jag älskar det.
Det är fantastiskt.
-Vilka fler kommer? -Kan du hålla det?
-Hej. -Kom in.
Tack.
Hej.
-Kul att se dig, Dylan. -Hej.
Jag hämtar några glas. Vin?
-Ja, tack. -Toppen.
Jag har varit borta så länge att jag inte vet var hemma är.
Säg inte att du är en världsman. Jag hatar sånt.
Det är en Fleetwood Mac-låt.
Va? Jag hade inte trott att du gillade Fleetwood Mac.
-Jo. -Så gulligt.
Min pappa gillade den. Han spelade den på gitarr för min mamma.
Spelar du gitarr?
Hur länge har du varit borta?
Jag vet inte. Sju och ett halvt år.
Ja.
Jag reste genom Europa i ett par år. Sedan Asien.
Sedan kom jag till Australien.
Och du? Vart vill du åka?
Jag har inte rest mycket än, så allt känns speciellt.
Om du vill se något speciellt, åk till ravinen, ungefär en dags bilresa.
När ljuset träffar vattnet i solnedgången är det som en ny värld.
Det vill jag se.
När har du ledigt?
Du har gjort ett bra jobb med Charlie.
Tack.
Det är nog bättre att han växer upp här än på Thornfield.
June betalade för allt.
De bästa specialisterna, allt han behövde, utan att fråga.
Visste han att han var adopterad, vad som hände med föräldrarna och Alice?
Ja. När han var 14 lät vi honom läsa rättsläkarens rapport.
Så han kunde förstå sanningen.
Vad som hände.
Vad menar du?
Resultaten som John skickade till June.
Har du inte läst dem?
Nej.
-Inte June heller. -Herregud.
Så du vet inte.
-Agnes. -Hej, June.
Välkommen till Thornfield.
Jag beklagar förlusten.
Din mamma var en god vän.
Så vacker. Har du gjort den?
Nej. Jag skulle kasta ut den.
Kom så går vi in.
Clem.
Hjälp till.
Clem gjorde den.
Verkligen?
Du har en sådan gåva.
Här. Den är din.
Tack.
Jag kan visa dig runt.
Efter att du har packat upp, så klart.
Gärna.
Agnes ersatte dig aldrig.
Jag ville hålla honom borta från dig.
Du var bara ett litet barn.
Agnes var äldre.
Och behövde kärlek.
Så jag uppmuntrade det.
Inte för att hon var perfekt eller obefläckad.
Men för att hålla honom borta från dig.
Jag ville bara skydda dig.
Jag förstår om du vill ge dig av. Men du ska veta,
att jag ser dig, min Candy Blue.
-Är du säker? -Ja.
Jag är inte säker. Vi går.
Redo?
Du först.
-Grattis på födelsedagen. -Tack.
-Hej. -Hej.
Hej, Ruby.
Se på er två.
-Öl? -Tack.
-Var har ni varit? -Lite här och där.
Skål.
-Skål. -Vi ses senare.
-Ska jag öppna den? -Visst.
Strax tillbaka.
Hej, främling.
-Är du okej? -Ja.
-Vill du ha en drink? Vi har tequila. -Nej, tack.
Undviker du oss?
-Dylan och mig. -Jag är glad för er skull.
Jag har aldrig sett honom offentligt med en tjej förut.
Var försiktig. Han kan vara intensiv.
Säg ingenting till Dylan.
Det är ingen fara. Jag är glad för er skull.
Det är gammalt groll.
Det är okej.
Ta hand om henne, okej?
Självklart.
Vi tror att hon är i Agnes Bluff.
Där använde hon sitt kreditkort senast.
Bäst att jag packar.
Får jag följa med? Jag vill bara träffa henne.
Låt mig hitta Alice, så ska jag berätta allt om dig.
Jag lovar. Du ska få träffa henne.
Det här är Olearia ramulosa.
De betyder: "Din närvaro lindrar min smärta."
-Vart tar du mig? -Vänta och se.
-Kan jag få en ledtråd? -Nej. Okej, det är rött.
-Okej. -Med stenar.
-Det kan finnas vatten. -Vatten?
Du kommer att älska det.
Inte illa, va?
Kom.
-Vart tar du mig? -Kom.
Okej.
Vänta tills du ser det. Lägg dig.
Det är som från en annan värld.
Tog du med Lulu hit?
Vad i helvete frågar du det för?
-Jag bara... -Nej. Fan.
Stanna, Dylan.
Jag menade inget med det.
Kom tillbaka. Dylan!
Dylan?
Alice.
Förlåt mig.
Jag vet inte varför jag sa så. Jag är så dum.
Finns det mat kvar?
Ja.
Tack.
Lycka till med flytten.
Twig har hittat Alice. Hon är i Agnes Bluff.
Agnes?
Självklart.
Det blir bra.
Inte förrän du färgar håret igen. Jag saknar min Candy Blue.
Jag tog med Lulu hit.
Men det var ingenting.
Inte så här.
Förlåt.
-Va? Nej. -Jag bara...
Jag har aldrig känt så här för någon innan.
Det skrämmer mig.
Inte jag heller.
Du har sett min hemska sida.
-Och du är perfekt. -Nej.
-Jo. -Det är jag inte.
-Du är vacker. -Sluta. Du vet inte.
Berätta.
Om jag gör det kommer du att se mig annorlunda.
Berätta.
När jag var liten
brukade jag drömma om att tända eld på min pappa.
En dag gjorde jag det.
Han brukade slå mig och min mamma.
Hon skulle få barn och jag...
Jag ville få ett slut på det.
Och...
Jag stal fotogen.
Och allt brann upp.
De dog.
Jag dödade dem.
Det är ingen fara. Du var bara ett barn.
Det är inte ditt fel.
Jag är ledsen att han skadade dig.
Men jag är här nu.
Jag är här.
Det finns inget dåligt förflutet.
Bara vi nu.
Vi har hittat varandra.
Du och jag är likadana.
Du och jag.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare: Bachar Haj Bakir