Spinifex. Ador planta asta.
Tufe de ignam. Mazărea fluturilor.
Crotalaria. Brachyscome.
Scuză-mă. Bat câmpii? Nu mă pricep la interviuri.
Nu, nu e vorba de asta. Locul ăsta continuă să mă uimească.
Ne trebuia un ranger cu studii ecologice
și, ce să vezi, ai apărut tu!
Stafide de deșert.
Acum te dai mare.
Te pricepi să conduci vehicule și motociclete de teren?
Pot să conduc orice. Am învățat la zece ani.
Sinceră să fiu, n-aveam de gând să-mi caut de lucru, voiam să călătoresc.
Așa că n-am actele la mine.
Și asta ar fi prima slujbă după facultate, deci n-am nici referințe.
E clar că știi meserie. Și Lulu vorbește frumos despre tine.
Iar șeful nostru, Dylan, a zis că am fi norocoși să te avem.
Hai să-ți iei uniforma!
- Mulțumesc. - Bun-venit în echipă!
- N-ar trebui să ne luăm rămas-bun? - Nu.
Nu suport ideea că Alice umblă prin lume,
învinovățindu-se de moartea lui Charlie, când el e în viață.
Avem să-i spunem atât de multe lucruri... Mi-e teamă pentru ea.
Știu că ți-e greu, scumpa mea, dar haide!
Ar fi cazul să plecăm de aici.
Hai să-l cunoaștem pe Charlie și apoi s-o găsim pe Alice!
Candy!
RENUNȚ LA CE NU ÎMI MAI TREBUIE
Având în vedere extinderea cancerului, variantele de tratament sunt limitate.
Dar avem un tratament experimental. Vă putem adăuga pe listă.
Nu, fără tratamente.
Sunteți sigură?
Da.
Putem suna pe cineva
pentru a discuta despre îngrijirea paliativă, gestionarea durerii?
- O să aveți nevoie de ajutor, June. - Da.
Nu.
O să mă descurc. Mulțumesc.
FLORILE PIERDUTE ALE LUI ALICE HART
PARTEA A CINCEA STEJARUL DE DEȘERT
SEMNIFICAȚIE: RENAȘTERE
Povestea pe care o spunem în tur e cea pe care o învață copiii noștri.
Cum le spunem și micuților noștri, poveștile ne leagă de acest pământ.
Spunem aceste povești ca să păstrăm
cultura, spiritul și cunoștințele noastre puternice, înțelegi?
Acum, că ești ranger,
ai răspunderea de a onora povestea acestui loc.
Și trebuie să ai grijă să protejezi acest teritoriu.
Trebuie să și împiedici lumea să intre în Grădina Inimii
și să rupă florile.
Sunt aici de foarte multă vreme.
Dar vine foarte multă lume și florile încep să se îmbolnăvească.
Putregaiul rădăcinilor.
Sunt vulnerabile la putregai.
Dacă sunt deranjate, mai degrabă mor din cauza asta, decât de secetă.
- Unde ai învățat asta? La facultate? - Nu.
De la bunica.
Da, și mai trebuie o duzină de lăbuțe de cangur pentru Wildlings.
O clipă. Bună!
Trebuia să suni. Veneam eu să te iau.
Nu credeam că o să mai fii aici.
Ferma nu-și poartă singură de grijă. Vino!
- Ce caută aici bărbații ăștia? - Fac reparații.
Iartă-mă, trebuie să răspund. Tu ai nevoie de odihnă. Mulțumesc că m-ai sunat înapoi.
Încercam să o impresionez, așa că nu-mi tăcea gura.
Cred că ai făcut ceva bine.
Te ia mâine cu ea pentru un tur complet.
N-o face cu toată lumea.
- Mulțumesc. - Milady.
Ia uite ce căsuță am!
- N-am mai locuit singură până acum. - Nu ești singură aici.
Acolo stă Aiden. Eu stau în căsuța de colo.
Și vezi casa aia de pe culme?
- E casa lui Dylan. - Deci acolo locuiește.
I-auzi!
Și Moss?
- Am încheiat relația. - Îmi pare rău!
- E de treabă. - Da, știu.
Lipsea... chestia aia.
N-a fost să fie.
Trebuie să plec.
Mă bucur că ești aici, Alice Hart.
Cum te simți? Ce a zis doctorul?
Nu prea multe. Ei zic că s-a rezolvat. N-am nevoie de alte tratamente.
- Atunci, să bem pentru asta! - Noroc!
- Sănătate! - Noroc!
Noroc!
Știți ceva de Alice?
Nu, dar cred că Twig a ajuns la ea.
Cu Charlie.
Cine e Charlie?
Nu discutăm despre probleme de familie în fața Florilor!
De ce? Charlie nu mai e un secret.
- Mă duc să mă plimb. - Am încuiat ferma.
Am activat gardurile. Trebuie să dormi.
Bună, Twig! Sunt Sally.
- Bună! - Intră!
- Bună, Twig! Sunt John. Încântat! - Bună!
Intră!
- El e Charlie. - Bună!
Hai, fetiță!
Vrei apă?
Aici! Apă?
- Bună! - Bună dimineața!
- Cine e? - Pip.
Te place.
Încotro te îndrepți?
- Încolo. - Și eu.
Pip, vino! Hai!
Eu am ajuns.
Iar poteca aia duce spre casa ta. Și spre instalația ta de lumini.
Ne vedem la muncă?
Ne vedem la muncă.
Am trimis diverse chestii până când mi-a scris
și mi-a spus că vrea să întrerupă orice legătură.
Charlie,
nu Alice ți-a scris scrisorile astea. Au fost scrise de June.
Alice știe că ai murit în incendiul în care au murit părinții voștri.
- Așa ni s-a spus și nouă. - Cum a putut să le facă asta?
Lui Alice? Lui Charlie?
Probabil ar răspunde că voia s-o protejeze pe Alice.
De fratele ei?
- E complicat. - Deci ea nu știe că exist.
Nu, puișor.
Alice habar n-are.
Nici cu indicatoarele alea, lumea nu pricepe.
Oamenii vor să dețină ceva, chiar dacă nu le aparține.
- Atunci au început cu scrisori de scuze. - Scrisori de scuze? Pentru ce?
Că au luat lucruri pe care n-ar fi trebuit să le atingă. Flori. Pietre.
Orice. Apoi ne învinovățesc pe noi dacă se întâmplă ceva rău.
Prea târziu. Așa se întâmplă când nu asculți, când faci prostii
și când nu respecți teritoriul.
- Domnule, vă rog să reveniți pe potecă! - Scuzați-mă!
- Tată! - Mulțumesc.
Mish, îmi păstrezi o bere?
Măi, măi! Ia uite cine s-a hotărât să vină!
- Cum e? - Foarte bună.
Da?
- În sfârșit, ai ajuns și tu. - Da, amice.
- Ți-am zis. - De ce nu vii niciodată aici?
E frumos.
Ți-am zis de atât timp.
- E locul meu preferat. - Da.
- Te distrezi? - Da.
Da?
Ce-ai pățit acolo?
Am avut un accident de mașină la nouă ani.
Conducea bunica mea. Era beată și a murit.
- La naiba, îmi pare rău! - Lasă. Nu-mi amintesc mai nimic.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
- Lulu! Ușurel, relaxează-te! - Ce e?
- Te-am căutat peste tot. - Ei bine, m-ai găsit.
- E Charlie? - Nu.
- Nu intra aici! Termină! - Lasă-mă să te ajut.
- Nu-ți vreau ajutorul! - Ce naiba, June?
Ești bolnavă.
Am vorbit cu medicii. Știu că ești pe moarte.
Ai făcut cancer din cauza atâtor secrete.
Și tot nu te oprești. Ascunzi totul în cutii. Tăinuiești totul.
- Nu e treaba ta. - Ba e.
Nu mai sunt copil. Nu mă mai trata așa!
Nu poți nici să mă privești.
Nu m-ai mai privit cu adevărat de când eram mică.
Numai eu ți-am mai rămas, June.
A plecat toată lumea. Și tot nu poți s-o faci. Tot nu poți să mă privești.
Să te privesc?
Nu te privesc pentru că nu mai știu cine ești.
Te furișezi, asculți pe la uși și faci sex cu necunoscuții.
Crezi că nu știu?
Cine este persoana asta? Cine ești?
Ce rapidă ești!
Ce naiba?
Acum poți să mă privești?
Tot nu e suficient, nu?
N-a fost niciodată... de când s-a întâmplat ce s-a întâmplat.
Să nu vorbim despre asta!
M-ai înlocuit cu Agnes, fiica pe care ți-ai dorit-o mereu.
Agnes cea perfectă. Ea nu era vătămată.
Era mult mai ușor de iubit.
Ce s-a întâmplat a fost aberant și dureros.
Dar îl iubeam.
Mai mult decât orice.
Mi s-a rupt sufletul că ai aflat și m-ai alungat.
Când m-am întors, parcă nu s-ar fi întâmplat nimic.
Dar se întâmplase.
Și ne-au distrus minciunile, faptul că n-am vorbit despre asta.
Faptul că nu vorbeam despre nimic.
Eu pot să accept ce s-a întâmplat.
Dar nu suport să mă judeci, să mă faci să-mi fie rușine.
Clem! Dă-te de pe ea! Dă-te!
Mamă, nu e cum crezi tu. Iartă-mă!
Nu i-aș face rău. Niciodată.
- O iubesc. Și ea mă iubește. Ne iubim. - Are 13 ani. E un copil!
Ești fratele ei. Rolul tău e să ai grijă de ea.
Am avut grijă de ea. Nu i-aș face rău, mamă. O iubesc.
Ai violat-o.
Te înșeli!
Te înșeli amarnic! N-aș face-o. Țin la ea.
Vreau să pleci din casa asta.
Nu te mai apropia de Candy! N-o mai privi și nu mai vorbi cu ea!
Să nu îndrăznești s-o atingi!
Nu ești un bărbat demn de respect.
- Te înșeli. Nu i-aș face rău! - Ieși!
Dispari! Hai!
- Doamne! Ce e asta? - Ai zis că e petrecere de casă nouă.
Nu trebuia. Mulțumesc.
Nu-mi mulțumi până nu-l deschizi. S-ar putea să nu-ți placă.
- Bine ați venit! - Mulțumim.
- Bag astea în frigider. - Da, te rog.
Deschide-l!
Am văzut-o și m-am gândit la tine, sper să-ți placă.
Aoleu...
E superbă.
Mamă, ce frumoasă e!
- Mai aștepți pe cineva? - O ții puțin?
- Bună! - Intră!
Mulțumesc.
Bună!
- Dylan, mă bucur să te văd! - Salut!
Aduc pahare. Vin?
- Da, te rog. - Bine, perfect.
Am fost plecat multă vreme. Nu mai știu unde mi-e locul.
Doamne, nu-mi spune că te crezi un om umblat! Nu suport porcăria asta.
E și un cântec al lui Fleetwood Mac, Man of the World.
Poftim? Nu credeam că-ți place Fleetwood Mac.
- Da. - Ce frumos!
Îi plăcea tatălui meu. Îi cânta mamei la chitară.
Tu cânți la chitară?
Cât timp ai fost plecat?
Nu știu. Cam șapte ani și jumătate.
Da.
Am călătorit prin Europa vreo doi ani. Apoi, prin Asia.
Și apoi am venit în Australia.
Tu? Unde vrei să te duci?
Nu prea am călătorit la viața mea, așa că oriunde poate părea special.
Dacă vrei să vezi ceva special, e un defileu la o zi de mers cu mașina.
La apus de soare, când lumina se reflectă în apă, parcă ai fi pe altă planetă.
Mi-ar plăcea să văd.
Când ai liber?
Te-ai descurcat minunat cu Charlie.
Mulțumesc.
Cred că a fost mai bine pentru el că l-ați crescut voi, departe de Thornfield.
June a plătit totul.
Toți medicii specialiști, tot ce i-a trebuit, fără întrebări.
A știut de la început că a fost adoptat, ce-au pățit părinții lui și despre Alice?
Da. La 14 ani, l-am lăsat să citească raportul medicului legist.
Ca să înțeleagă adevărul,
să știe ce s-a întâmplat.
La ce te referi?
La constatările din raport pe care John i le-a trimis lui June.
Nu le-ai citit?
Nu.
- Nici June. - Vai, Doamne!
Deci nu știți nimic.
- Agnes. - Bună, June!
Bun-venit la Thornfield!
Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Mama ta îmi era prietenă bună.
Ce frumos! Tu ai făcut-o?
Nu, voiam s-o arunc.
Hai înăuntru!
Clem.
Ajută-ne, te rog!
Clem a făcut-o.
Serios?
Ai talent.
Poftim. E a ta.
Mulțumesc.
Pot să-ți arăt casa, dacă vrei.
După ce-ți desfaci bagajele, normal.
Bine, mi-ar plăcea.
Agnes nu ți-a luat locul niciodată.
Am făcut-o ca să-l țin departe de tine.
Erai o fetiță. Un copil.
Agnes era mai mare.
Avea nevoie de iubire.
Și eu i-am încurajat.
Nu pentru că ea era perfectă sau fără pată.
Doar ca să-l țin departe de tine.
Asta am vrut mereu, să te protejez.
Înțeleg dacă vrei să pleci, dar să știi...
că te văd așa cum ești, scumpa mea Candy Blue.
- Sigur ești sigur? - Sigur sunt sigur.
Bine, nu sunt sigur. Hai să plecăm!
Ești pregătită?
După tine.
- La mulți ani! - Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Bună, Ruby!
Ia te uită la voi doi!
- Bere? - Mulțumesc.
- Pe unde ați fost? - Prin împrejurimi.
Noroc!
- Noroc! - Vorbim mai târziu.
- Ți-o deschid eu? - Da.
Mă întorc.
Bună, străino!
- Ești bine? - Da.
- Vrei să bei ceva? E și tequila. - Nu, mersi.
Am senzația că ne eviți.
- Pe mine și pe Dylan. - Mă bucur pentru voi. Serios.
Doar că nu l-am mai văzut cu o fată în public.
Ai grijă! Poate să fie copleșitor.
Te rog să nu-i spui nimic lui Dylan.
E totul în regulă. Mă bucur pentru voi. Serios.
E o poveste veche.
Nu-i nimic.
Hei, să ai grijă de fata asta, da?
Normal.
Credem că e aici, în Agnes Bluff.
Aici și-a folosit cardul ultima oară.
Ei bine, trebuie să-mi fac bagajul.
Pot să vin și eu? Vreau s-o cunosc.
Lasă-mă s-o găsesc eu pe Alice și o să-i spun despre tine.
Promit. O s-o cunoști.
Sunt arbuști de margarete.
Înseamnă: „Prezența ta îmi ușurează suferința.”
- Haide, unde mă duci? - Așteaptă și o să vezi.
- Pot să ghicesc? - Nu. Bine, e roșu.
- Bine. - Sunt roci în el.
- Ar putea să fie și apă. Nu știm. - Apă?
E o surpriză. Cred că o să-ți placă.
Nu e rău, nu?
Vino!
- Stai! Așteaptă puțin! - Vino!
Bine.
Stai să vezi! Întinde-te!
Vezi? Parcă ar fi de pe altă planetă, nu?
Ai adus-o și pe Lulu aici?
De ce naiba spui așa ceva?
- Păi... - Nu. La naiba!
Dylan, stai!
Te rog! N-am vrut să insinuez nimic.
Întoarce-te! Dylan!
Dylan?
Alice.
Îmi pare nespus de rău!
Nu știu de ce am spus-o. Sunt o proastă. Iartă-mă!
Mai e ceva de mâncare?
Da.
Mersi.
Succes cu mutatul!
Twig a găsit-o. Pe Alice. E în Agnes Bluff.
Agnes?
Normal.
O să fie totul bine.
Nu până când nu te vopsești ca înainte. Mi-e dor de Candy Blue a mea.
Am venit cu Lulu aici.
Dar noi doi n-am fost împreună.
Nu așa.
Iartă-mă că am stricat totul.
- Poftim? Nu. - Dar...
N-am mai simțit așa ceva pentru nimeni până acum.
Și mă sperie de moarte.
Nici eu n-am mai simțit așa ceva pentru nimeni.
Mi-ai văzut latura nasoală, din străfunduri.
- Iar tu ești de aur. - Nu.
- Ba da. - Nu, nu sunt.
- Ba da. Ești frumoasă. - Termină. Nu știi nimic.
Spune-mi.
Dacă ți-aș spune, n-aș mai fi fata ta de aur.
Atunci, spune-mi.
Când eram mică,
visam să-i dau foc tatălui meu.
Și, într-o zi, am făcut-o.
Ne făcea rău mie și mamei mele.
Ea urma să nască, iar eu...
Eu voiam să înceteze totul.
Și...
Am furat kerosen.
Și totul a luat foc.
Iar ei au murit.
I-am ucis pe toți.
Nu. Erai doar un copil.
Nu a fost vina ta.
Și îmi pare foarte rău că îți făcea rău.
Dar acum sunt eu aici.
Sunt aici.
Nu mai există niciun trecut oribil.
Existăm doar noi acum.
Ne-am găsit unul pe altul.
Noi doi... ne asemănăm.
Tu și eu...
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor: Anca Tach