Átoktüske. Úgy szeretem!
Jamszgyökér, pillangóborsó.
Csörgőfű, ausztrál százszorszép.
Bocsánat, összevissza csapongok. Mindig zavarban vagyok az interjúkon.
Dehogy, semmi ilyesmi. Csak ez a vidék a mai napig elvarázsol.
Szükségünk volt egy diplomás új parkőrre,
és láss csodát, itt termettél!
Ebszőlő.
Most már túlzásba viszed.
Na és hogy boldogulsz a terepjárókkal, quadokkal?
Bármit elvezetek. Tízéves korom óta.
Az igazat megvallva nem terveztem munkába állni, csak utazgattam.
Szóval egy szál papírom sincs.
És diplomásként ez lenne az első munkám, úgyhogy referenciáim sincsenek.
Annyi biztos, hogy érted a dolgod, és Lulu is elismerően nyilatkozott rólad.
És a vezető parkőrünk... Dylant ismered? Azt mondta, öröm lenne veled dolgozni.
Már csak egy egyenruhát kell kerítenünk.
-Köszönöm! -Üdv a csapatban!
-Nem kéne elbúcsúznunk tőle? -Nem.
Megőrjít a tudat, hogy Alice az isten tudja, merre van,
és magát emészti Charlie halála miatt, aki életben van.
Annyi mindent el kell mondanunk neki. Nagyon aggódom érte.
Tudom, hogy nem könnyű, csillagom!
De muszáj mennünk.
Meglátogatjuk Charlie-t, aztán megkeressük Alice-t.
Candy!
ELENGEDEM, AMIRE MÁR NINCS SZÜKSÉGEM
Olyan mértékben terjedt szét a rák, hogy nem sok lehetőségünk van.
Ámde van egy kísérleti terápiánk. Felírhatom a listára.
Nem kérek kezelést.
Biztos benne?
Igen.
Felhívhatjuk egy hozzátartozóját,
akivel megvitathatnánk a palliatív kezelést?
-Szüksége lesz segítségre, June. -Aha.
Nincs.
Elboldogulok egyedül. Köszönöm!
SZIRMOKBA ZÁRT SZAVAK
ÖTÖDIK RÉSZ SIVATAGI TÖLGY
JELENTÉSE: FELTÁMADÁS
Azt a történetet meséljük a túrán, amit a gyermekeinknek is.
Így maradunk kapcsolatban őseink földjével.
Ezek a történetek segítenek
életben tartani a kultúránkat, az öntudatunkat és a tudásunkat.
Most, hogy parkőr lettél,
neked is tisztelned kell ennek a helynek a történetét.
És meg kell óvnod ezt a földet.
Ügyelned kell rá, nehogy a turisták belegázoljanak a szív kertjébe,
és letépkedjék a virágokat.
Hosszú-hosszú ideje itt vannak.
De a rengeteg látogató miatt betegeskednek.
Gyökérrothadás.
Hajlamosak rá.
Ha bolygatják őket, az többet árt nekik, mint az aszály.
-Ezt meg hol tanultad? Az egyetemen? -Nem.
A nagymamámtól.
Egy pillanat! Szia!
Miért nem hívtál? Elmentem volna érted.
Nem hittem, hogy még itt leszel.
Az élet nem állhat meg. Gyere!
-Mit keresnek itt ezek a férfiak? -Javításokat végeznek.
Bocsánat, ezt fel kell vennem. Te pedig pihenj! Köszönöm, hogy hívott!
Annyira le akartam nyűgözni, hogy be sem állt a szám.
Valamit csak jól csináltál,
mert holnap újra elvisz a nagy túrára.
Ezt nem érdemli ki mindenki.
Hé!
-Köszönöm! -Hölgyem!
Nézd a kis házikómat!
-Még sosem laktam egyedül. -Nem leszel egyedül.
Az a ház ott Aidené. Az a picike lejjebb pedig az enyém.
És látod azt a házat a hegy lábánál?
-Az Dylané. -Szóval ott lakik.
Nézzenek oda!
Mi van Moss-szal?
-Szakítottunk. -Sajnálom!
-Moss jó srác. -Igen, tudom.
De valami hiányzott.
Nem voltunk egymáshoz valók.
Most mennem kell.
Örülök, hogy itt vagy köztünk, Alice.
És hogy érzed magad? Mit mondott az orvos?
Nem sokat. Úgy vélik, sikerült megfogni. Nincs lesz szükség több kezelésre.
-Hát, erre igyunk! -Egészségedre!
-Isten éltessen! -Egészségedre!
Egészségedre!
Nincs hír Alice-ről?
Nincs, de Twig már biztos ott van nála.
Charlie-nál.
Ki az a Charlie?
Nem beszélünk családi ügyekről a Vadvirágok előtt.
Miért? Charlie nem titok többé.
-Járok egyet a földeken. -Már bezártam a kapukat.
A kerítések is áram alatt vannak. Aludnod kéne.
Üdvözlöm, Twig! Sally vagyok.
-Üdv! -Jöjjön be!
-Üdvözlöm, John vagyok. Örvendek! -Helló!
Jöjjön csak be!
-Ő pedig Charlie. -Helló!
Gyere, kislány!
Iszol egy kicsit?
Tessék! Kérsz egy kis vizet?
-Szia! -Jó reggelt!
-Ő meg kicsoda? -Pip.
Kedvel téged.
Merre tartasz?
-Arra. -Én is.
Gyere, Pip! Indulás!
Hát, én megyek tovább arra.
Te pedig azon az úton. A tündérfényes házikódhoz.
Találkozunk a munkában?
Találkozunk.
Sokáig küldtem mindenfélét, amíg kaptam egy levelet,
hogy nem akarja tartani a kapcsolatot.
Charlie...
Ezeket a leveleket nem Alice írta. Az összeset June küldte.
Alice-nek azt mondta, hogy meghaltál a szüleiddel együtt abban a tűzben.
-Mindannyian úgy tudtuk. -Hogy tehette ezt?
Alice-szel! Charlie-val!
Ő biztosan azt mondaná, hogy csak Alice-t akarta megvédeni.
A saját öccsétől?
-Ez nem ilyen egyszerű. -Azt sem tudja, hogy a világon vagyok?
Nem, kicsim.
Fogalma sincs róla.
Kint van a tábla, mégis képtelenek felfogni.
Mindenkiben megvan a birtoklási vágy. Főleg az iránt, ami nem az övék.
-Aztán jönnek a bocsánatkérő levelek. -Hogyan? Miért kérnek bocsánatot?
Hogy a tiltás ellenére elvisznek ezt-azt. Virágokat, köveket.
Amit akarsz. Aztán minket okolnak, ha baj történik.
De már késő. Ez lesz, ha valaki önfejű, ha nem az egyenes úton jár,
és nem tiszteli őseink földjét.
-Uram! Megtenné, hogy nem megy be oda? -Elnézést!
-Apa! -Köszönöm!
Jut nekem is egy sör, Mish?
Nahát, nahát! Nézzétek, ki ereszkedett le közénk!
-Milyen? -Csodálatos.
Igen?
-Végre idetoltad a képed. -Hát ja.
-Megmondtam. -Miért nem tartasz velünk soha?
Tényleg kellemes.
Ezt magyarázzuk már mióta.
-Ez a kedvenc helyem. -Aha.
-Jól érzed magad? -Igen.
Igen?
Ezt hol szerezted?
Egy autóbalesetben kilencéves koromban.
A nagymamám vezetett részegen. Meg is halt.
-Basszus, sajnálom! -Semmi gond, alig emlékszem rá.
-Ne haragudj! -Semmi baj.
-Lulu! Ne csináld! Nyugi már! -Mi van?
-Már mindenhol kerestelek. -Hát, megtaláltál.
-Ez Charlie? -Nem.
-Nem akarlak itt látni. Hagyd! -Hadd segítsek!
-Nem kell a segítséged! -A kurva életbe már!
Beteg vagy.
Beszéltem az orvosokkal. Tudom, hogy meg fogsz halni.
Ez az állandó kibaszott titkolózás betegített meg!
És még most is képtelen vagy abbahagyni. Mindent eltemetsz jó mélyre.
-Semmi közöd hozzá. -Nagyon is van.
Már nem vagyok gyerek. Elegem volt abból, hogy úgy kezelsz!
Rám sem bírsz nézni.
Gyerekkorom óta nem néztél a szemembe.
Csak én maradtam neked, June.
Mindenki más elment. És még most sem tudsz a szemembe nézni.
A szemedbe nézni?
Azért nem nézek a szemedbe, mert már azt sem tudom, kit látnék.
Az állandó sompolygásod, hallgatózásod, hogy idegenekkel bújsz ágyba!
Azt hiszed, nem tudom?
Mi ez az egész? Ki vagy te?
Hú, de gyors vagy!
Mi a franc?
Most már rám tudsz nézni?
Így sem vagyok elég jó?
Sosem voltam elég jó neked. Amióta az történt.
Ne beszéljünk erről!
Agnes lépett a helyembe. A lány, akire mindig is vágytál.
A tökéletes Agnes. Ő nem volt így elcseszve.
Sokkal könnyebb volt szeretni.
Beteg dolog volt, amit történt, és nagyon fájt!
De szerettem őt!
Jobban, mint bárkit!
Összetörte a szívem, hogy amikor rájöttél, megszabadultál tőlem.
És amikor visszajöttem, mintha mi sem történt volna.
Pedig történt!
De igazából a hazugságaiddal, a némaságoddal csesztél el mindent.
Hogy sosem beszéltél semmiről!
A történtekkel meg tudok békélni.
De azzal nem, hogy ítélkezel, hogy megszégyenítesz.
Clem! Szállj le róla!
Anya, ez nem az, amit hiszel. Sajnálom!
Sosem bántanám! Képtelen lennék rá!
-Szeretem, és ő is engem. -Tizenhárom éves! Még gyerek.
Te pedig a testvére vagy. Vigyáznod kéne rá.
És vigyáztam is. Sosem bántanám, anya! Szeretem őt!
Megerőszakoltad.
Nem igaz!
Fogalmad sincs semmiről! Sosem tennék ilyet. Nagyon fontos nekem.
Azt akarom, hogy tűnj el a házamból!
Tartsd távol magad Candytől! Rá se nézz, hozzá se szólj!
Ne merd bántani még egyszer!
Nem vagy méltó férfiú.
-Nem igaz! Sosem tennék ilyet! -Kifelé!
Kifelé! Takarodj!
-Jézusom! Ez meg mi? -Te mondtad, hogy házavató lesz.
Igazán nem kellett volna! Köszönöm!
Előbb bontsd ki! Lehet, hogy rosszul leszel tőle.
-Isten hozott titeket! -Köszi!
-Ezeket bedobom a hűtőbe. -Persze, nyugodtan.
Bontsd ki!
Megláttam, és azonnal rád gondoltam. Remélem, tetszik.
Jóságos ég!
Imádom!
Egyszerűen csodálatos!
-Kit várunk még? -Megfognád egy pillanatra?
-Szia! -Gyere be!
Köszönöm!
Szia!
-Dylan! Jó, hogy itt vagy, haver. -Szevasz!
Hozok pár poharat. Bort?
-Köszi, kérek. -Oké, szuper!
Olyan régóta voltam otthon, hogy már azt sem tudom, mi az.
Jaj, ne gyere már ezzel a világ vándora-dumával! Kiborítasz vele.
A világ vándora? Nincs egy ilyen Fleetwood Mac-szám?
Mi van? Sosem hittem volna, hogy ilyesmit hallgatsz.
-Bizony. -De aranyos!
Apám nagyon bírta. Sokszor eljátszotta gitáron anyukámnak.
Te is gitározol?
És mikor jöttél el otthonról?
Nem is tudom. Úgy hét és fél éve.
Ja.
Utazgattam pár évet Európában. Utána pedig Ázsiában.
Aztán idejöttem Ausztráliába.
Na és te? Hová szeretnél eljutni?
Még sosem jártam semmilyen különleges helyen.
Ha valami különlegesre vágysz, van egy szurdok egy napi autóútra innen.
Ha naplementekor a fény megtörik a vízen, mintha egy másik világba csöppennél.
Szívesen megnézném.
Mikor lesz szabadnapod?
Remekül nevelték Charlie-t.
Köszönöm!
Talán így volt a legjobb, hogy itt nőtt fel, távol Thornfieldtől.
June állt minden költséget.
A legjobb specialistákat... Bármi kellett, zokszó nélkül kifizette.
Elejétől fogva tudja, hogy adoptálták? Hogy mi történt a szüleivel és Alice-szel?
Igen. Tizennégy éves korában megmutattuk neki a halottkém jelentését.
Hogy megismerje az igazságot.
Hogy mi történt valójában.
Hogy érti?
Volt pár érdekes megállapítás. John elküldte June-nak.
Nem olvasta?
Nem.
-És June sem. -Jézus Mária!
Szóval nem tudja.
-Agnes! -Szia, June!
Isten hozott Thornfieldben!
Őszinte részvétem!
Anyukád jó barátom volt.
Ez gyönyörű! Maga csinálta?
Nem. Már ki is akartam dobni.
Gyere, menjünk be!
Clem!
Segíts, légy szíves!
Clem készítette.
Tényleg?
Nagyon tehetséges vagy.
Parancsolj, a tiéd!
Köszönöm!
Körbevezetlek, ha szeretnéd.
Miután berendezkedtél, persze.
Oké, jól hangzik.
Agnes sosem lépett a helyedbe.
Csak Clemtől akartalak megóvni.
Még kislány voltál. Egy gyermek.
Agnes idősebb volt.
Szüksége volt szeretetre.
Én pedig bátorítottam.
Nem azért, mert tökéletes vagy hibátlan volt.
Hanem hogy távol tartsam tőled Clemet.
Csak téged akartalak megvédeni.
Megértem, ha el akarsz menni, de azt tudnod kell,
hogy igenis megértelek, Candy Blue.
-Tuti biztos? -Tuti biztos.
Jó, mégse, húzzunk innen!
Kész vagy?
Csak utánad.
-Boldog szülinapot! -Köszi!
-Helló! -Sziasztok!
Szia, Ruby!
Odanézzenek!
-Sört? -Köszi!
-Merre jártatok? -Itt-ott.
Egs!
-Egs! -Később dumálunk.
-Kinyissam neked? -Aha.
Máris jövök.
Hát te?
-Minden oké? -Aha, persze.
-Innál valamit? Van tequila. -Kösz, nem.
Úgy érzem, mintha kerülnél minket.
-Engem és Dylant. -Örülök nektek, tényleg!
Csak sosem láttam még társaságban más lánnyal.
Vigyázz vele! Néha elszalad vele a ló.
Kérlek, ne mondd el Dylannek!
Minden oké. Örülök nektek. Tényleg.
Ezer éve volt.
Jól van.
Figyelj csak! Ajánlom, hogy vigyázz a csajra!
Persze.
Úgy véljük, itt lehet. Agnes Bluffban.
Ott használta utoljára a bankkártyáját.
Akkor hát ideje készülődnöm.
Elkísérhetlek? Úgy szeretnék vele találkozni!
Ha megtaláltam, mindent elmondok neki rólad.
Megígérem. Hamarosan találkozhatsz vele.
Ágas-bogas őszirózsa.
Azt jelenti: "Közelséged enyhíti fájdalmaimat."
-Mondd már el, hová viszel! -Majd meglátod.
-Kaphatok egy kis segítséget? -Nem. Na jó, vörös.
-Értem. -Sziklás.
-Talán víz is van ott, ki tudja? -Víz?
Meglepetés. Szerintem tetszeni fog.
Nem rossz, mi?
Gyere!
-Várj már! Lassabban! -Gyere!
Jól van.
Nem fogsz hinni a szemednek.
Látod? Mint valami túlvilági jelenés.
Lulut is elhoztad ide?
Mi a faszért mondasz ilyeneket?
-Én csak... -Baszd meg!
Dylan, állj meg!
Kérlek, nem volt mögötte hátsó szándék!
Gyere vissza! Dylan!
Dylan?
Alice!
Annyira sajnálom!
Nem tudom, mi ütött belém. Tiszta hülye vagyok. Ne haragudj!
Maradt még valami kaja?
Igen.
Köszi!
Sok szerencsét a költözéshez!
Twig megtalálta Alice-t. Agnes Bluffban van.
Agnes?
Hát persze!
Minden rendben lesz.
Addig nem, amíg vissza nem fested a hajad. Hiányzik az én kis Candy Blue-m.
Tényleg jártam itt Luluval.
De nem volt komoly.
Nem úgy, mint ez.
Bocsánat, elcsesztem.
-Mi? Dehogy! -Én csak...
Még senki iránt nem éreztem így.
És ez borzasztóan megijeszt.
Még én sem éreztem így senki más iránt.
Láthattad a sötét oldalamat.
-De te tökéletes vagy. -Nem.
-De. -Nem vagyok az.
-De. Csodálatos vagy. -Elég, nem tudsz semmit.
Mondd el!
Ha elmondom, elillan a tökéletesség illúziója.
Akkor mondd el!
Amikor kicsi voltam,
arról álmodoztam, hogy felgyújtom az apámat.
És egy nap megtettem.
Bántott minket. Engem és az anyámat.
Anyukám gyereket várt, én pedig...
véget akartam vetni az egésznek.
És...
És elloptam a petróleumot.
Aztán minden lángba borult.
És meghaltak.
Mindannyiukat megöltem.
Ne emészd magad! Hiszen gyerek voltál.
Nem a te hibád.
És nagyon sajnálom, hogy apád ekkora szenvedést okozott.
De most már itt vagyok.
Veled.
A francba a múlttal!
Már csak mi számítunk.
Mert egymásra találtunk.
Te és én egyek vagyunk.
Te és én.
A feliratot fordította: Tóth Márton
Kreatív supervisor Csonka Ágnes