NETFLIX UVÁDÍ
„NAVŽDY BUDU MÍT NA PAMĚTI TEN KŘIK KDYŽ BOMBA DOPADLA“
„TY VYDĚŠENÉ PLAČÍCÍ DĚTI A ŠKOLU, JENŽ TEMNOTĚ PROPADLA“
AASE
SE STÍNEM V OČÍCH
Na počátku roku 1945 odboj opakovaně žádal Brity,
aby bombardovali centrálu gestapa v Shell Housu v Kodani.
RAF váhalo.
Zajatí členové odboje byli drženi v podkroví jako lidské štíty.
V březnu se však gestapo přiblížilo odhalení odboje
a padlo rozhodnutí útok provést.
JUTLAND, ÚNOR 1945
Utíká mi oko.
Zkus lak na nehty.
Někdo za tebou přišel.
- Přišli k nám. - Cože?
Máma říkala, že přišli dva chlapi.
- Můžu tu zůstat? Jen na chvíli? - Tady?
- Jen pár hodin. - Ne. Zbláznil ses?
- Proč ne? - Nemůžeš. Svende, běž pryč.
Oni mě zabijou.
Nemůžu ti pomoct.
Rozumíš? Nemůžu.
Mluvils s Petersenem?
Nemůžu ho najít.
Šel bych do Shell Housu.
- Uvidíme se tam. - Do Shell Housu?
Ano.
- Půjdu tam. - Dobře.
Frede?
Dlužil jsem ti deset korun.
Ahoj.
Musíš mít tu zasranou uniformu i u stolu?
No tak. Je to jen bílá košile.
Proč s tou krysou žijeme?
Co? Povíš mi to?
Styď se.
Styď.
Měla jsi dobrý den, babi?
Tohle není tvůj syn.
Syn, kterého jsi porodila, už není.
Co se z něj stalo?
Je z něj náckovský prase. Zrádce.
- Jak se opovažuješ. Pojď sem! - Nesahej na mě, tati.
- Nech mě, ty prase! - Co je to s tebou?
- Nesahej na mě! - Tak už sakra vstávej.
Naše pěsti je rozdrtí, pokud se nám postaví.
Mládež.
- Naše vlajka… - Já vím, tati!
Naše vlajka vlaje před námi.
Pochodujeme s našimi muži do budoucnosti.
Nocí a utrpením pochodujeme za Hitlera
- s vlajkou mládeže. - Dole, co chce tady dole?
Dole…
Chce si vzít Henrika,
chce si vzít Henrika,
tak prosím řekni ano a usměj se. Usměj se, řekni ano a…
Pohlídáš na chvilku Selmu?
OKNA - ZÁVĚSY - FOTOGRAFIE
Přišla sem dívka,
přišla sem dívka
a co tu dole chce?
Dole, dole. Co tu dole chce?
Chce si vzít Henrika.
Ale to ona nesmí, nesmí.
To ona nesmí.
- Tak si chce vzít Petera. - Svende! Svende Nielsene!
- Svende! - Petera, chce si vzít Petera…
Svende. Svende Nielsene?
Jste Svend Nielsen?
- Ne, to nejsem já. - Ukažte mi průkaz.
- Nejsem to já. - Ukažte mi papíry.
- No tak. - Nejsem to já.
Nejsem to já.
SVEND NIELSEN
No, vypadá to v pořádku.
Měl byste pozdravit Poula.
OKNA
Zatraceně.
- Podívejte se, Herr Schultz. - Ano, pane.
Evo! Tati, to je Eva ze třídy.
Evo, to jsem já, Greta.
Evo.
- Kdo myslíš, že to byl? - Krysa.
Věděl až moc.
Věděl až moc, mami?
To proto, že věděl až moc?
Pojď.
Zlato, nic tu není.
Henry, přijdeme pozdě.
Přijdeme… Tak pojď už!
Henry…
Henry!
Co se děje, Henry?
Ty paličatej paličáku.
Nemůžeme jít nikam.
Ale nejhorší je ten hlas.
To není vůbec dobré, že, Henry?
Musíš matce odpovědět, když se tě na něco ptá.
Když jí neodpovíš, bude nervózní.
A pak nám nebudeš moct říct, co se děje.
Co jsi tam viděl?
Pověz mi to.
Co jsi viděl?
Viděl jsi ty lidi v autě?
Já tomu vůbec nerozumím.
Musíš něco říct, Henry!
Mluv!
Řekni něco.
Vzpamatuj se!
Buď chlap, a ne srágora!
Možná zním drsně, ale někdy je nejlepší je trochu vyděsit.
Můžeš něco říct, Henry? Můžeš?
Můžeš už něco říct?
Můžeš?
Tak asi nemůžeš.
Vzpomněla jsem si,
že mám v Kodani sestru.
Není tam moc modré nebe a on se oblohy bojí nejvíc.
Takže za odměnu pojedeš do Kodaně,
že se chováš jako malá holka.
Tak fajn. Tak hodně štěstí.
Jednou mě pozvali do sestřiny školy, abych jim řekl o naší letce.
Tak jsem jim řekl: „Jednou na misi se najednou v oblacích objevil Fokker.“
Děti se začaly smát. A já povídám: „Jednoho jsme sestřelili.“
„Najednou se za námi objevil Fokker, že?“
A děti se opravdu začaly smát.
A tak mě naštvaná učitelka přerušila a povídá:
„Měl bych asi ujasnit, že Fokker je německé letadlo.“
A já na to: „Jo, to je fakt. Ale tihle sráči měli Messerschmitty.“
Pánové.
Na slovíčko před poradou.
- Jste v 977, že? - Ano, pane.
Tohle je major Truelsen z dánské OZO.
Má informace, které vám chce sdělit.
Byli jste na pohraniční misi nad Jutlandem před pár týdny s Brownem a Smithem?
Ano, pane.
Podle jejich hlášení zasáhli německé vozidlo severně od Hobra?
Ano, pane.
Obdrželi jsme telegram od místního odboje.
Nebylo to služební vozidlo, ale taxi se svatebčany.
Řidič a tři mladé ženy.
Doporučujeme, aby byli piloti důslednější.
Ano, pane.
Dobrá. Uvidíme se na poradě, hoši.
Mohli jsme to být my.
Ale nebyli jsme, takže…
No tak, Reggie.
Bude to takhle.
Já se na něco zeptám.
A když neodpovíš, zeptám se, jestli jsi připravený.
A pak dostaneš výprask.
Můžeme začít?
- Já nic nevím. Jsem jen… - Ne, jsi jen malá ryba.
- Přesně tak. To jsem. - Nejsi žádná ryba.
Jsi komár. Jsi malej lidskej komár.
Sundej si tričko. Sedni si na židli s rukama nahoře.
Jak si přejete.
Ty budeš mluvit.
Všichni mluvíte.
Možná to není tak působivé
a až dostaneš první ránu, budeš si říkat, kolik bolesti vydržíš.
Není to moc.
Další rána je nesnesitelná.
Víme, že jsi jeden z vůdců.
Se kterými z nich pracuješ?
Truelsen, Schoch, Bork Andersen, Lippman, Tiemroth?
Andersena znám.
Je to řezník od nás.
Připraven?
Kde se obvykle scházíte?
- Já nevím… - Připraven?
Poddej se tomu.
Je to jednodušší.
Jaká je linie velení mezi OZO a Radou svobody? Připraven?
Cože?
Neslyším tě.
Došel ti čas, ty zrádná kryso.
Nemáte mě praštit, když nejsem připravený.
Zeptáte se na otázku a když jsem připravený, praštíte mě!
To byla dohoda.
Ty ničemnej parchante!
Pojďte sem.
Co to děláte? Ustupte od těch dveří.
SVOBODNÉ DÁNSKO
Sestro Tereso?
- Ano. - Matka představená vás chce vidět.
Prý se bičujete.
Nejsme Jezuité z 15. století.
Jsme Sestry sv. Josefa.
Proč to děláte?
Mluvte, děvče.
Hledám Boha.
Prosím?
Hledám Boha.
A proč by se měl zjevit, když se bičujete?
Pokud to nemám dělat, On mě potrestá. Potom vím, že mě Bůh vidí.
Boha vaše bolest nezajímá.
- Tereso, Bůh je všudypřítomný. - Ale to On nemůže.
Se vším, co se děje.
Opravdu o nás Bůh smýšlí tak nízce?
Bůh lidi miluje.
A Židé nejsou lidé?
Možná to je proto, že nevěří, že je Kristus syn Boží.
A trest za to je smrt?
A co ty děti, co zahynuly v Londýně a Berlíně?
Ty, které odvlekli a zabili v táborech?
- O tom nic nevíme. - Nejsou snad lidé?
Tereso, Bůh je ve vás
a v těch, kteří trpí.
Nemůže tomu utrpení zabránit, ale…
Může poskytnout útěchu.
A co když svou víru ztratí?
Pak jim nezbyde nic.
Ano.
Pak jim nezbyde nic.
Jsem krásná Alžběta Durynská.
Na světě je hlad a nouze.
Je to teď opravdu těžké.
Ano, ale říkají, že to brzy skončí.
Ano.
Ale chudák Henry…
Velká otevřené prostranství jsou nejhorší protože útočí shora.
Ano, to chápu.
Pak ho musíte vytáhnout ven.
Postaráme se o něj.
- To je od vás laskavé. - Samozřejmě.
To je to nejmenší.
- Ahoj. - Pozdrav tetu Annu, prosím.
Dobré ráno, Rigmor. Vyspala ses dobře?
Je to kvůli těm lidem, cos viděl v tom hořícím autě?
Proto jsi přestal mluvit?
Rigmor.
Pojďme se bavit o hezkých věcech. Vzpomínáš?
Tohle je Wolle.
Některým medvídkům přijde neustálé objímání dětinské.
Ale Wollemu to nevadí.
- Musím na vlak. - Ano.
Ať používá zápisník. Pomůže to.
Ano, jistě.
Drahoušku,
budeš tady šťastný a v bezpečí.
Bude to báječné.
Dohlédneš na Henryho?
I ve škole?
Mluvila jsem se Sestrami.
Těší se na něj.
Uvidíme se za měsíc, broučku.
Dobře?
Tak ahoj.
Nezapomeň něco říct.
Tak dobře. Už běž. Běž na vlak.
Prosím pozor.
Operace Kartágo je jméno naší asi nejriskantnější mise.
Rychlostí 450 km/h poletíme ve výšce střech domů
přímo do srdce hlavního města
a zničíme jednu jedinou budovu.
Cílem je centrála gestapa v Kodani.
Shell House.
Našim cílem je zničit jejich archiv a zabít co nejvíc nácků.
Abychom se vyhnuli radarům, poletíme nízko nad Severním mořem
v doprovodu 30 Mustangů.
Přeletíme přes Jutland
směrem k Sjællandu a tady, u jezera Tisso,
se rozdělíme do tří skupin.
První skupina zamíří do Kodaně.
Druhá skupina obkrouží jezero jednou a třetí skupina dvakrát,
takže se rozdělíme.
Zaútočíme za pozdního rána,
což je rušná hodina, takže nám to zvýší počet zabitých.
A budeme ozbrojeni časovanými bombami
s 30ti sekundovou rozbuškou.
Gestapo nás ale očekává.
Proto bohužel umístili 30 vězňů z dánského odboje
přímo pod střechu, aby je použili jako lidský štít.
Předám slovo veliteli Oddělení pro zvláštní operace, majoru Truelsenovi.
Pánové.
Gestapo se nebezpečně blíží vyhlazení dánského odboje.
Proto nás velitelé už několik měsíců žádají,
abychom tento útok provedli,
i pokud při něm zahynou naši soudruzi.
Musíme to udělat.
Obětovat několik,
abychom zachránili mnohé.
Ahoj, mami.
Ahoj, zlatíčko.
Ahoj, Henry.
Eva taky viděla někoho umřít. Střelili ho do hlavy.
Ale pořád mluvíš. Že jo, Evo?
- Musíš něco říct, abys mluvila. - A co mám říkat?
Vidíš? Dokáže mluvit, i když viděla někoho umřít.
Zkus to.
Prostě něco řekni.
To nic. Asi máš jen knedlík v krku.
- Pomohl by koblížek? - Ale ne.
Tak pojď.
Bude to nebezpečné.
Víte, problém je,
že je opravdu děsivé, že tady žije Hroch.
Protože v Hrochovi žije Čarodějnice smrti.
A její špičaté prsty jsou z kostí mrtvých dětí.
Ale to není to nejhorší.
Její pohled spaluje, takže se jí nikdy nedívejte do očí.
Nikdy!
Ale to není to nejhorší.
- Nejhorší je… - Ty koblihy jsou otrávené.
Jedno kousnutí a je po tobě.
No tak.
Asi chceš vědět, proč chceme smrtící koblihu.
Rigmor má protilátku.
Jen počkej, Henry. Může to být těžké.
- Ano. - Blížíme se na širokou třídu.
- Je tu hodně nebe. - Je to fakt široká třída.
Ale uděláme to takhle.
Přivážeme ti k pasu provaz. A pak tě potáhnu.
- Jen mě následuj. - Ano.
Tak přejdeme na druhou stranu.
A Eva je hned za tebou.
No tak, Henry. Pojď!
No tak.
- Evo, strč do něj. - Strkám.
- No tak, Henry. - Dělej.
Už tam skoro budeme. Není se čeho bát.
No tak, Henry. Evo, tlač ho.
Tak pojď. Dokážeš to.
No tak.
Tak pojď.
- Pojď. - Pojď už.
Dokázal jsi to!
- Ano, dokázal jsi to! - Zítra to zvládneš bez provazu.
Ano.
- Ne! - Zbláznil ses?
Je otrávená.
Musíš ji třikrát namočit.
A pak ji ukázat Ježíšovi.
Pak ji můžeš sníst.
Přežili jsme to!
HURÁ!
Hurá!
Tady jste. Pojďte za mnou. Jedeme na výlet. No tak.
To je můj bratranec Henry. Nemluví.
Jasně. Vítej, Henry.
Dost. Přestaň, ty prase. Dost.
Přestaň!
- Ne. - Nechte mě.
No tak, děti. Ne, nedívejte se. Nedívejte se.
Pojďte dál. No tak. Jdeme. Nedívejte se. Dívejte se jinam. Pojďte.
Ne, odvraťte oči. Ty tam, nedívat.
No tak. Odcházíme.
Au!
Náckovský prase! Zasraný náckovský prase!
Zůstaň na zemi. A přestaň, když ti to řekneme.
Přejete si?
Jste ďábel.
Pokud nenajdete Boha, shoříte.
Cože?
Tereso!
Co jste si myslela, děvče?
Zrádce.
Zasraný náckovský prase.
Frede, jdeš?
Haló?
Haló.
Kde to jsme?
V věznici Vestre?
Ne, jsme v Shell Housu.
Shell House?
Šel jsem po schodech nahoru. Jsem pod střechou Shell Housu.
- Pod střechou? - Ano, pod střechou.
Jsme uvěznění. Pod střechou.
Pod střechou Shell Housu.
Kolik nás tu je?
Já nevím.
Tak 30?
Čtyřicet.
Snad nás převezou do vězení Vestre.
Ne.
Ne?
Jsme lidský štít.
Útok se blíží.
Od Britů?
Myslíte, že přijdou?
Ano.
Takže nás obětují?
Ano.
Ale…
- Jak to víte? - Byl jsem tam.
Když jsme se rozhodli.
- Že nás britské vzdušné síly zasáhnou? - Ano.
- A přitom jste tu zamčený. - Ano, uznávám, že to je divné.
- Absurdní. - Ano.
Absurdní.
Vy! Stůjte.
Otočte se.
Můžete jít.
Co chcete? Povězte mi to.
Ten den
jste mi něco řekla.
Něco o Bohu.
Nevím, co to znamenalo.
- A už je pozdě. - Na co je pozdě?
Válka skončila.
Jsem zatracen.
- To je smutné. - Nechci vaši lítost.
Co tedy chcete?
Přišla jste a řekla mi, ať najdu Boha.
- Nemá rád černé uniformy. - Není váš hábit černý?
Co dělá Bůh s pokryteckými pannami, které utíkají před skutečným světem?
- Neměla bych mluvit s někým z HIPO. - Ne, chybí mi svatozář.
Jsem sám ďábel.
Polibte mě.
Cože?
Pokud políbím někoho jako vás, Bůh mě jistě potrestá.
Pak uvidím, že existuje.
Polibte mě.
Ne.
No.
Hej.
Ne.
Nezasáhl mě blesk.
Bůh neexistuje.
Můžete projít.
Jak víte, naše výroční divadelní hra je „Alžběta Durynská“.
Žila v Německu ve 13. století.
I když byla Alžběta vznešená, dělala, co mohla,
aby pomáhala chudým.
A co se stalo pak?
Ano, Greto?
Bohatým, zlým Židům se nelíbilo, že pomáhala lidem.
Jednoho dne přišla s košem chleba a bohatí, zlí Židé ji zastavili.
Nemyslím, že to byli Židé.
Ale jinak máš pravdu.
A co se stalo,
když chtěli vidět, co má v košíku?
Rigmor?
- Proměnilo se to v růže. - Bůh učinil zázrak.
Aby pomohl Elizabeth skrýt ten chléb, proměnil ho v růže.
Ano?
- Sestro Hanno, máte chvíli? - Tereso, převzala byste to?
Ano, Rigmor?
Jak se může chléb proměnit v růže?
No, je to zázrak.
Existuje řada svědectví o tom,
jak sochy Panny Marie ožily a plakaly.
V Civatavecchi v Itálii někdy pláče krev.
A jiné Madony prý dokonce i mluví.
Ale jak?
Protože Bůh dokáže vše.
- Vždycky? - Ano.
I když spí?
Bůh nikdy nespí.
- Jak vydrží být vzhůru? - No, někdy…
Někdy…
I když jen zřídka…
ho něco může rozrušit.
A pak nám sestra Teresa řekla, ať hodíme své tužky na zem.
Tak jsme to udělali.
A pak tam ležely na podlaze.
A pak jsme je museli zvednout.
Pak sestra Teresa řekla něco o tom,
jak jsou hodiny a minuty Boha zcela odlišné od našich.
Vidíte? Trvalo to asi tři vteřiny.
Tři vteřiny jste se nedívali na mě, ale na své tužky.
Bůh vnímá hodiny, minuty a vteřiny naprosto jinak než my.
Takže pro Boha je jeden den
jako pro nás klidně i 100 let.
Pro Boha může být vteřina jako rok.
Takže když se podíváte jinam,
jen na pár vteřin,
On tam není.
Takže když Bůh upustí tužku, podívá se jinam.
Pak tu dva roky není.
Dobře. A to sestra Teresa říkala?
Říkám si, jestli máme takovou smůlu,
že si možná Bůh dává šlofíka.
Zatímco my existujeme.
A může to být i 100 let.
Jestli je to dlouhý šlofík, možná i víc.
Tereso!
Co je to?
Copak to bylo?
S těmi svaly, které moc často nepoužíváš?
Ty ses usmál?
Takže se umíš usmívat?
ONA JE BLÁZEN
- Ano, to je pravda. - Co se tam píše?
Já?
Jestli je někdo blázen, tak ty!
- Ty jsi rozhodně blázen, jo? - Ano.
Jsem havajská jeptiška Henry.
Mám moc ráda svou neteř, Rigmor,
která je moc milá i chytrá.
Má taky hodné rodiče,
protože říkají, že válka už končí.
Což je dobře, protože si Bůh jen odešel zapálit.
- To je výborné. Krása. Ještě! - Bravo! Přídavek!
Jestli chcete přídavek, podívejte se na tohle.
Henry, drž krok.
Ahoj, jsem Henry.
Nemůžu mluvit,
ale kdybychom já i Rigmor měli sušenku,
hned bych se uzdravil.
Ne. Je čas jít spát, děti.
- Bravo. - To bylo fakt dobré.
Sestro.
Co se děje?
Políbila jste mě jako ďábla?
Ano.
Já už nechci být ďábel.
Sestro!
Naučte mě se modlit.
Tady.
Zdrávas Maria, milostiplná, Pán s tebou. Požehnán buď…
Přečtěte to.
Neumím číst.
Opakujte po mně.
- Zdrávas Maria, milostiplná. - Zdrávas Maria, milostiplná.
- Pán s tebou. - Pán s tebou.
- Požehnaná jsi mezi ženami. - Požehnaná jsi mezi ženami.
A požehnaný je plod života tvého, Ježíš.
Znova.
Zdrávas Maria, milostiplná. Pán je s…
Když jste chtěla políbit ďábla, mělo to být zde.
Ne. To nemůžete. Tady ne.
Ne, dost. Ne, přestaňte.
Dost!
Ne, dost!
Promluvil k nám.
Omlouvám se.
Promiňte, jsem mizera.
Jmenuji se Frederik.
Teresa.
- Jsi v pořádku? - Jo.
To je náš doprovod.
To je kurva nádhera.
Ať dávají pozor na racky.
Bacha na racky, pánové.
- Já nemůžu. - Ano, můžeš.
Nechci.
Přestaň. Dojez snídani. Konec řečí.
- Ale mně není dobře. - Nic ti není.
- Nemám hlad. - Za chvíli ho mít budeš.
Jakmile odejdeš. Nemůžeš jít do školy hladová.
- Nechutná mi to. - Pamatuješ si „Příběh o Soup-Kasparovi“?
Ten taky nejedl. Ne.
A za čtyři dny byl kost a kůže.
Za pět dní umřel, protože nechtěl sníst svou polévku.
Umřel.
Dojez to jídlo!
Fajn. Běž si hladová.
No tak. Tvoje kaše tu na tebe počká. Sníš ji studenou.
Počkejte. Počkejte na mě.
- Co se děje? - Nic.
Kriste!
- Kde je Frederik? - Dva dny jsem ho neviděl.
Nevím, co sbor udělá.
Ale je po všem.
Můj synu.
Až přijde osvobození, jsi zatracen.
Sbohem, synu.
Čas do cíle?
Asi sedm minut.
Jejdanánku.
Haleluja, haleluja.
Haleluja.
Haleluja, haleluja.
Rigmor. Rigmor, co to proboha děláš?
Jdu se svým košíkem.
Ano, ale jen se projdi a všechny pozdrav.
Pak přistup blíže a promluv k publiku.
- Fajn. - Ano. Tak do toho.
Haleluja, haleluja.
Haleluja.
Rigmor, proč jsi nezastavila?
Chtěla jsem jít pozdravit babičku do lesa.
Ne, to bys neměla. Nehrajeme pohádku.
Když to říkáte.
Dělíme se na tři skupiny. První skupina, hlaste se.
- Raz, dva. - První skupina třetí.
- Raz, pět. - Raz, šest.
- Raz, sedm. - Druhá skupina, hlaste se.
- Dva, dva. - Dva, tři.
- Pět. - Dva, šest.
Dva, jedna, jsme tu.
- Tři, jedna. - Tři, dva.
- Tři, tři. - Tři, čtyři.
- Tři, pět. - Tři, sedm.
A od teď už ticho.
Haleluja, haleluja.
Jsem krásná Alžběta Durynská.
Na světě je hlad a nouze.
Mé srdce je zlomené, má víra slábne.
Malé děti umírají hlady.
Dnes slyším volání, zvuk.
„Alžběto, má zvěstovatelko. Jsem Pán a tohle je pravda.“
Kdo je to?
Otevři ten košík.
Děkuji.
Děkuji, děvčata. Bylo to krásné.
Evo, mohla bys za mnou přijít?
Co se děje? Bolí tě bříško?
- Snídala jsi? - Ne.
Evo.
Bez snídaně nemůžeš přežít.
No, utíkej na záchod.
Ano, taky můžeš jít.
Našla jste Boha?
Nebo raději náckovské prase?
Mluvila jsem s Matkou představenou.
Dnes je váš poslední den ve škole.
To, co jste spáchala, je ohavnost.
Zkus si namočit hlavu. Třeba to pomůže.
Je to protijed.
No tak. Zkus to.
- Co se tam vzadu stalo? - Přišli jsme o zadek!
No tak, no tak.
No tak, leť výš!
No tak.
Nahoru! Bože!
Teď! Vytáhni to!
- Vytáhni to! - No tak.
Vytáhni to!
- No tak. - Nahoru!
Pomoc! Schlüsseln!
Pusťte nás ven!
Dejte mi je.
Dejte mi je, sakra! Pusťte.
Uklidněte se. Utvořte dvojice. Tak pojďme už. Jdeme.
- V klidu a potichu. - Děvčata, neběhejte. Hezky v klidu.
Dělej!
Běž.
Jsme trochu mimo kurz. Asi 15 stupňů na pravoboku.
To nic. Vidím cíl.
Otevřít dveře.
Klidně a tiše.
Sakra! To není cíl. Zrušit!
- Co to ostatní dělají? - Panebože!
Běžte od schodů! Pryč!
Tereso!
- Tereso! - Běžte do sklepa. Běžte.
Máš zraněný prst, broučku?
To je ono.
To nic. Zase ti naroste.
Zase ti naroste.
Co je to za kouř?
Co se to tam děje?
To jsou naši hoši? Je to druhá vlna?
- Bombardují špatný cíl? - Kde je třetí vlna?
Kde je třetí vlna? Ještě tu nejsou?
Kde je třetí vlna? Nevidím je.
Přilétají ze západu.
Letí na špatný cíl.
Do prdele!
- Co se to děje? - Bombardují školu.
- Bombardují francouzskou školu. - Bombardují školu.
Emmo!
Běž dovnitř. Počkej u stání.
Viděl někdo Evu?
Evo?
Řekni mi, viděla jsi Evu?
- Vyšla ven? Vidělas ji? - Ne.
- Emmo, zůstaň tu. - Rigmor.
Zůstaň tu! Emmo, zůstaň! Poslouchej mě!
Najdu ji! Dobře? Já ji najdu.
- Musíš ji najít. - Najdu je oba.
Mami!
- Haló? - Mami!
Haló!
- Haló? - Mami!
Pomoc! Někdo tu dole je! Někdo tady je!
Mami!
Haló! Je tam někdo?
Haló!
Mami!
Mami.
Panebože.
Pomoc.
Tady.
Našli jsme někoho!
Dobře.
Rigmor?
Greto?
Greto a Rigmor, jste tam?
Jste tam?
Sestro?
Kde jsi, Rigmor?
Sestro Tereso?
- Ano. Kde jsi? - Jsem tady dole.
- Jak dlouho tu musíme být? - Potřebujeme…
Musíme chvíli počkat. Někdo pro nás dojde.
Greto?
Proč Greta neodpovídá?
No tak. Běžte. Pojďte!
Počkejte v divadle.
Hej! Hej, ty? Ano, ty. Pojď sem.
Pojď sem!
Hej!
Haló!
Jsi v pořádku?
Potřebuju, aby někdo psal popisy dívek, které zachráníme.
A dal ty popisy paní v divadle,
aby řekla rodičům, koho jsme zachránili.
Můžeš to udělat?
Co je tohle? Můžeš na to psát? Ano?
Skvěle.
Vidíš tu holčičku?
Vidíš ji? Blond vlasy, zelené šaty, žluté ponožky.
Osm let. Zapiš ji. Jede do nemocnice Frederiksberg.
To zapiš taky.
Pokud zvládnou mluvit, zeptej se na jméno a zapiš to.
Pak to doruč. Jasné?
Skvěle, hochu. Utíkej. Běž!
Je při vědomí. Zeptej se na jméno. Utíkej s tím do divadla.
- Ta sakra dělej! Musíme si pohnout. - Jak…
Jak…
Jak se…
Jak se jmenuješ?
Tvoje jméno? Jak…
Jak se jmenuješ?
Hotovo? Skvěle. Běž.
Jak se jmenuješ?
Co? Musíš mluvit…
Musíš…
- Hlasitěji. - Jenny.
Kolik ti je let?
Sedm.
- Jakou barvu máš šatů? - Hotovo.
Zvednout.
Rigmor?
Ano.
Vidíš něco?
Nevidím nic.
Ale cítím, že mám vodu až po pás.
Vodu?
Ty ležíš na břiše?
Rigmor?
Ležíš na břiše?
Ano. Je tu teď hodně vody.
Pomoc!
Jdu tam.
Má někdo baterku?
Tady.
Evo?
Pojďte sem. Všichni rodiče…
- Našel jsi ji? - Ne.
Pojďte ke stání.
- Musíme tu zůstat? - Ano.
Tudy. Pojďte ke stání.
- Řekněte prosím rodičům… - Ano.
…kam je odvezli. Děkuji.
Když tu zůstaneme, dostaneme zprávy ze školy.
O holčičkách, které našli.
Kam je vezou.
Našli malou holčičku.
Je jí sedm.
Má červené šaty.
Vezou ji do nemocnice Frederiksberg.
Jmenuje se Jenny.
Jenny!
Výborně, drahoušku.
Pospěš si a běž pro další zprávy, ano?
Pak tu je malá Agnete, osm let.
Vzali ji do nemocnice Frederiksberg.
Šedé šaty a červené ponožky. Černé vlasy.
Rigmor?
- Rig… - Pojďte. Za mnou.
Pomoc!
Už jdeme!
Jsme tady!
Jsme na cestě! Jdeme!
Slyšíš to, Rigmor?
Slyšíš to?
Rigmor?
Jsi tam?
Ano.
Slyšelas to? Někdo pro nás jde.
Někdo sem jde.
Už jdeme!
Rigmor.
Rigmor!
Ta voda. Stoupá.
Voda stoupá.
Voda.
Ještě ji pod sebou cítíš?
Mám ji až skoro po pusu.
Můžeš zvednout hlavu? Dokážeš to?
Ale moje pusa už je nahoře.
Jak?
Jak, Rigmor?
Skrz bradu mi jde nějaké železo
a zvedá mi hlavu.
Skrz?
Pom…
Pomoc!
Jsme tady dole!
- Jsme tady. - Haló!
Jsme tady. Pomozte nám. Pomoc. Jsme tu.
Voda stoupá. Pomoc!
Pomoc. Voda stoupá!
Zatraceně.
Do všech pekel.
Přečtěte to.
Přečtěte to!
Můžeš to přečíst? Prostě čti.
Pomohl bys mi to přečíst, prosím?
Blond vlasy, osm let.
Žluté ponožky…
- Modré… - Nahlas.
Blond, osm let, žluté ponožky, modré šaty.
Nora.
Henry!
Panebože.
Jsi v pořádku? Není ti nic?
Viděl jsi Rigmor?
- Viděl jsi ji? Tak co? - Ne.
- Musím jít… - Kde je?
Henry!
Sestro Tereso?
Ano, Rigmor?
Myslíte, že Bůh upustil tužku?
Ano, upustil.
Myslíte, že jim to potrvá?
Možná.
Já nevím.
A pak půjdeme do nebe?
Ano.
Všichni tam půjdeme.
A Ježíš na nás čeká?
Ano. Čeká.
Rozhodně na nás čeká.
Ano. Čeká.
Sklep se plní vodou. Topí se!
Haló?
Děti jsou ve sklepě.
- Co jste říkal? - Jsou ve sklepě.
- Tam jich najdeme většinu. - A ta voda?
- Co s vodou? - Co s ní?
Jensene!
Rasmussene!
Dojděte pro pumpy.
Přivezte všechny pumpy, co najdete. Hned!
- Ta voda až moc stoupá. - No tak!
- Dělejte! - Dělejte!
Už jdeme.
Haló? Kde jste?
Haló! Jsme tady.
Jsme tady dole.
Mám hadici, abych tu vodu odčerpal. Pokusím se vám ji podat!
Rigmor?
Poslouchej mě. Pošlu ti dolů hadici.
Odčerpá to tu vodu.
Slyšíš mě, Rigmor?
Dostane to tu vodu pryč.
Rigmor?
Rigmor!
Rigmor…
Rigmor.
Rig…
Jsme tak hloupí.
Křičel jsem na ni.
Řekl jsem jí, že umře.
Je to poslední věc, co jsem jí řekl.
Protože nechtěla sníst svou kaši.
Protože nechtěla jíst.
Potřebuju na vzduch.
Ty jsi ten hoch s poznámkami?
Nevíš něco o Evě?
Eva? Je blond.
Hnědý kabát, kostkované šaty, žluté ponožky a rukavice.
Ale Eva už tu není.
Jak to myslíš?
Proč už tu není?
Myslím, že šla domů.
ZESNULÍ DOSPĚLÍ
KATOLICKÉ SESTRY
UČITELKY
ZESNULÉ DĚTI
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková