Ducka!
Mary!
Kom hit!
Visir.
Spring!
Hjälp. Jag brinner. Ursäkta mig.
Min arm brinner.
Tack. Kan ni hjälpa mig ner?
Så där.
Vi bär Mithras och ljusets sköld.
Vi skyddas mot alla faror.
Kan ni hjälpa mig? Jag ber om ursäkt.
Tack.
MODELL KLASS-A
Det är en A-klassläkare.
Han har undersökt mithraistiska befäl och deras familjer.
- Varför det? - De skulle åka med arken.
All deras information står med.
- Kan de här utföra plastikkirurgi? - Javisst.
- Jag kan även hantera krigsskador. - Håll tyst.
Vi kan få deras biljetter.
Åker vi inte med arken, så kommer vi att dö.
- Androiden funkar ju knappt. - Jag har 70 procents funktion.
Jag börjar. Okej?
Okej.
Försök att hitta nåt vi kan äta.
- Gör det ont? - En aning.
Det här underlättar. Morfin.
Det går mycket bra.
Det här gör lite ondare.
Då börjar jag.
Satan!
De fäster på två dagar. Tvätta inte med tvål och vatten.
- Förändringen är permanent. - Jag ska döda dig.
Det kändes knappt.
Nu är det er tur.
Det går bra.
Längre bak, tack.
Det går bra.
Det är ingen fara.
Man måste bara andas.
Andas bara. Jag är här.
Varför låter Han oss lida?
- Han prövar oss. - Ansträng dig lite.
- Vad menar du? - Du måste vara övertygande.
- Kan du...? - Han prövar oss.
Vi har ju gått så långt.
- Snälla, lägg manken till. - Han prövar oss.
Det var väl inte så svårt?
Mary?
Albert, var är hon?
Mary?
Jag avskyr det.
Jag gillar det.
Caleb...
Jag heter Marcus.
- Du heter Sue hädanefter. - Nej. Nej!
Vi fixar det här.
Vi bär Mithras och ljusets sköld.
Vi skyddas mot alla faror.
Här måste det vara.
Visa er.
Vi bär Mithras och ljusets sköld.
Vi skyddas mot...
Vad är det?
De har en son som återlämnas vid ombordstigningen.
Digitalnycklar 34, 35, 36.
Vi har en son.
Sol, vägled oss med Din klarhet och Din salighet.
Du, det allseende, okuvliga ljuset.
Må mörkret aldrig falla.
Gud över solnedgången, nu nedstigen och odödlig.
Välsigna min själ.
God över solnedgången, som ligger lågt i väster.
Nu nedstigen och odödlig.
Odödlig och återuppstår.
Det är nog han.
- Hej, Paul. - Hej, grabben.
Hej, far och mor.
Kapten Drusus.
- Vi tog väl hand om honom. - Tack.
Ha era identitetspapper klara för inspektion.
Ställ er i kön.
- Hej då, Paul. - Hej då.
Välkomna, bröder och systrar.
Vi ska be.
Vi ska sona de synder vi har begått.
Och när vi når det förlovade landet kommer Sol att belöna oss.
Sol, fräls oss från denna sargade värld.
- Hur är det? - Jag är rädd. Det känns inte rätt.
Allt kommer att bli bra.
KEPLER 22B - NUTID
Oron du känner är normal. Du har fått en ny processor.
Håll dig lugn, annars fördärvar du allt som jag har gjort.
Om jag ska vara lugn, Mor, varför återaktiverade du mig, då?
- Dina ögon. - Ser de bra ut?
Vad...?
Mina originalögon avlägsnades för barnens skull.
- Barnen? - Ja.
Campion, och nu fem till. De kom från arken Heaven.
Oroa dig inte, Far. Den här gången ska vi lyckas.
Det känns bättre.
- Hotade de att ta Campion? - Jag vill inte prata mer om det.
Vi har barn att uppfostra.
- Låt höra, Far. - Höra vadå, Mor?
Du kan skämta, om du vill.
Kanske senare.
Du stirrar på mig. Snälla, sluta.
Jag tappade inte kontrollen.
Jag hittade en okänd sida av mig själv.
Mitt handlade tjänade vårt syfte.
Oroa dig inte. Jag kan inte armeras utan mina ögon.
- Förstörde du dem? - Nej. Vi kan ju behöva dem senare.
Du förstörde mig medvetet. Du tappade inte kontrollen.
Det var du som tappade kontrollen, när du motarbetade vårt uppdrag.
Mithranerna som kom var lika hemska som vi har programmerats att tro.
De försökte döda mig inför Campion.
Välkomna.
Far!
Följ med.
Mor sa att du gick sönder och att hon slängde dig i en ormgrop.
Nej, vi bråkade. Hon avaktiverade mig.
Far, hon dödade alla ombord på arken.
En soldat sa...
- ...att hon var en nekromant. - Var inte rädd.
- Hon har avväpnat sig själv. - Skämtar du, Far?
Vi måste ta kommandot, innan hon...
Vad tänker du göra med dem?
Du har ju önskat att vi vore en familj igen.
Nu är vi det.
Du oroar dig nog för att passa in.
- Var bara dig själv, Campion. - Sluta låtsas som ingenting!
- Sol skyddar oss. - Nej, det gör han inte.
- Be med mig. Vi bär... - Håll mun.
Sol hjälper den som hjälper sig själv. Vi kan rymma.
Vart då? Vi vet inget om planeten.
Jag har inte bett dig att prata.
Vi överlever inte om vi bråkar med varandra.
Jag har mat. Ni måste vara hungriga.
Slå er ner.
Vita, Holly, Tempest...
...Paul...
...Hunter och Campion.
- Akta er. Det är varmt. - Nej, Vita.
Far och jag ska ta hand om er nu.
Men religion är inte tillåtet här -
- så innan vi äter vill jag ha era berlocker.
Det är en tyngd som ni inte längre behöver bära.
Det är viktigt att ni inte lämnar kolonin.
Ni är förstås nyfikna på planeten -
- men på egen hand kommer ni att svälta och frysa ihjäl.
När ni har acklimatiserat er flyttar vi till den tropiska zonen.
Då kan ni fokusera på skapandet -
- av en ny, fredlig, ateistisk civilisation.
Ät nu.
Det är inte gift.
Campion.
Spiria.
Jag drar mig ofta till minnes barnen.
Nu måste vi skapa nya minnen.
Är dina andra ögon i säkert förvar?
Jag vill att vi ska lita på varandra.
Men jag hoppas att du respekterar det som är mitt.
- Jag gömmer dem inte för dig. - Det var skönt att höra.
Jag vill att det ska vara som förut mellan oss.
Det vill jag med, Mor.
De kan skydda oss.
Nå? Har hon förstört sina ögon?
Annars tycker jag att vi tar dem -
- och slänger dem i en av groparna.
- Jag tar hand om det, Campion. - Är du säker?
Förlåt att jag ifrågasätter dig, Far.
Du kan ifrågasätta mig, men du måste acceptera svaren.
Jag gör alltid det som är bäst för dig.
Se om du kan lugna barnen.
- Tror du att de kommer att gilla mig? - Javisst.
Du är ju människa.
Ta de här. De håller er varma när ni sover.
Jag har aldrig sett ett stort barn.
Mor kommer att sy kläder som passar dig.
De är lite styva i början, men de mjuknar med tiden.
- Skönt att höra. Tack. - Varsågod.
Vad hände med Gabin?
Hur känner du till det namnet?
- Gabin blev sjuk. - De andra med?
Ja.
- Såna heter möss, va? - Ja. De föds på jorden.
- Föddes ni också på jorden? - Ja. Vi är 13 år äldre än vi ser ut.
Vi låg i dvala.
Den är liten. Vi har inga djur på 22b.
- Låt honom hålla den. - Hunter, sluta.
Vill du behålla den?
Nej. Det går inte. Den är ju din.
Nej, det gör inget.
Behåll den.
- Är du säker? - Ja.
Dina vänner blev inte sjuka. Hon dödade dem.
Nekromanter är till för att förinta.
Hon gjorde det nog omedvetet.
Androiden kan inte skydda oss.
Han är en allmän servicemodell.
Androider ska skydda oss och jobba, så att vi kan förbli rena.
Med känslor vore de odugliga.
Det syns, när de inte vet att man tittar.
De vill inte att du ska tro på Sol -
- för att de är rädda för insikten och kraften det ger dig.
- Vill du be med oss? - Det får jag inte.
- Och inte ni heller. - Då kan du stå vakt.
Sol, vägled oss med Din klarhet och Din salighet.
Du, det allseende, okuvliga ljuset.
Må mörkret aldrig falla och må gryningen bli evig.
Hjälp oss hålla våra själar rena.
Campion?
Vad är det? Han gav mig den.
Han behövde den inte längre.
Du är gammal nog att veta vad som är bäst.
Gör inte så där med ansiktet mer.
Sättet du ser på mig. Jag vet att det inte är äkta.
- Jag förstår inte. - Nej, det gör du nog inte.
Ge den till honom.
Ge den till honom!
Paul.
- Förlåt. - Tack.
Kom. Du ska visa hur man gör.
Det växer bara över ormens ben.
Därför döpte vi honom till Givaren.
De här duger inte.
Vi med familjer i militären är vana att jobba, till skillnad från honom.
Min IQ är 205. Jag kan rota i jorden som slavungen -
- men det vore slöseri.
- 205? Är du smartast i gruppen? - Ja, med råge.
Är inte du smartast i gruppen?
Nej, jag är inte smartare än han.
- Hunter, kom hit. - Visst, gärna.
Lyssna noga.
En android, en präst och en katt går på bordell.
Den funktionsstörda androiden ber om en androidhora.
Prästen ber om en oskuld.
Katten vet inte vad den ska be om -
- så han ber androiden och prästen om råd.
Prästen frågar androiden: "Hur kan katten prata?"
Androiden svarar: "Jag har en funktionsstörning."
"Inget av det här händer. Varken katten eller du existerar.
Då säger prästen: "Jag var rädd att jag hade blivit tokig."
Det är en paradox. Jag har många skämt för genier.
Nästa handlar också om en katt.
Jag ska nog jobba med de andra. Men tack ändå.
Slut nu era ögon. Slut ögonen!
Tänk tillbaka till en tid innan människor fick syn.
När ni var blinda, enkla organismer -
- som flöt i jordens stora hav.
Stjärnans värme fick er att dras mot ytan.
Kan du följa med mig en stund?
Campion, fortsätt lektionen så länge.
Hon är trygg.
Oroa er inte.
Det har jag sett till.
Du får sova här hädanefter.
Du slipper jobba på fälten. Du kan städa.
Du behöver ständig övervakning.
Vi kan inte ta några risker.
Risker med vadå?
Du har fått den största av gåvor.
- Vad är det? Skrämmer jag dig? - Nej.
Det var mot min vilja.
Det hände under simulationen.
Mannen som gjorde det lyckades väcka sig själv -
- och utnyttjade oss när vi låg i dvala.
De tänkte avrätta honom.
Tack vare dig dog han lite tidigare än planerat.
Jag skulle tacka dig, men jag hade velat se honom dö.
Han var en sollöpare -
- den näst högsta posten i vår kyrka.
Tanken att en del av honom växer i mig...
...gör att jag vill dö.
Då ska du inte tänka på honom. Tänk bara på barnet.
Barnet är oskyldigt.
Jag hjälper dig. Vi gör det tillsammans.
"Knack, knack." "Vem där?
"Slut." "Vilket slut?"
"Slutklämmen, men jag är rätt dålig."
Inte illa. Den lilla kan gilla den. Spar den.
Knack, knack.
Vem där?
Sov nu.
- Du har väl inte förstör dem? - Campion.
Jag hanterar det här, Mor.
Berätta var de är. Campion!
Berätta var de är.
Nej. Du tog inte hand om det.
- Du gjorde ingenting! - Inkräktarna är nära.
Vi är i fara! Berätta var de är!
- Nej. - Berätta, Campion.
Berätta, Campion!
Håll er på avstånd!
Titta inte på mig! Gå till kasernen.
Nu är de borta, Mor. Du kan återgå, Mor.
Nåt slags djur.
Vi har varit här i 12 år. Varför stöter vi på dem först nu?
Bra fråga.
Jag hade studerat kvarlevorna, om det fanns några.
Vi trodde att vi kände till farorna, men det gör vi inte.
Tack, Far.
- För vadå, Mor? - Att du inte tog mina ögon.
Varelserna är här nånstans.
Här!
Kom igen!
Ett, två, tre.
Översättning: Maria Grimstad Iyunomg.com