TÄMÄ SARJA PERUSTUU ASIANTUNTIJOIDEN ANALYYSEIHIN
SILMINÄKIJÖIDEN TODISTUKSIIN JA HAVINAISEEN ARKISTOON
JOSSA ON ENNEN NÄKEMÄTÖNTÄ AINEISTOA
Kun hän oli lapsi,
hänelle annettiin univormu ja hänet nimitettiin Toverien kenraaliksi.
Kun hän oli 28-vuotias, hänen isänsä kuoli.
Hänestä tuli maailman nuorin valtionpäämies.
Hän järjesti setänsä murhan 30-vuotiaana.
Pohjois-Korean virallinen uutistoimisto kutsui hänen setäänsä
"Halveksuttavaksi ihmiseksi, joka oli pahempi kuin koira."
Hänestä tuli Dennis Rodmanin ystävä.
Olen nähnyt elämässäni paljon outoja asioita,
mutta se oli ällistyttävää.
En voinut uskoa, kuinka paljon valtaa hänellä on.
Haluan toivottaa ystävälleni
hyvää syntymäpäivää
Hyvää syntymäpäivää,
hyvää syntymäpäivää sinulle
Kun hän oli 34-vuotias, hänen velipuolensa murhattiin.
Kim Jong-Nam kuoli salaperäisissä olosuhteissa
kun hän odotti lentoa Kuala Lumpurin lentokentällä.
Hän kehitti ydinaseet, jotka voisivat iskeä Yhdysvaltoihin.
Hän kehittelee raketteja, jotka voivat tappaa hänet.
Nyt koko maailma miettii, mitä hän saattaa tehdä seuraavaksi.
Jos me haluamme ymmärtää häntä, meidän pitää tavata hänen perheensä.
POIKA
Kim Jong-Unia ei voi ymmärtää,
eikä häntä voi ennustaa,
ilman että ymmärrämme hänen isäänsä ja isoisäänsä.
ISOISÄ
Vain kolme miestä ja yksi perhe
ovat hallinneet tätä maata ja haastaneet koko maailman.
Pohjois-Korea olisi pitänyt hoitaa 25 - 20 vuotta sitten,
tai 15 - 5 vuotta sitten.
Minä hoidan tämän sotkun.
Tilanne on nyt kärjistynyt.
Tämä on Kimien tarina. Se on diktaattorien perheen tarina.
He ovat olleet älykkäitä ja armottomia.
Heillä on vain yksi tavoite.
He haluavat, että Kimin perhe pysyy vallassa ikuisesti.
KIM IL-SUNG ISOISÄ
Kohtalo vaikuttaa maan hallitsijaan.
Miksi kansalaiset valitsevat tietyn johtajan, eivätkä toista?
Se johtuu siitä, että valittu johtaja saa yhteyden
seuraajiinsa, jotka haluavat, että heidät pelastetaan.
Johtaja voi tietämättään muovata itseänsä siihen suuntaan
ja johtajalla ja hänen seuraajillaan on läheinen suhde.
On tärkeätä varmistaa,
että kansalaiset ovat täydellisen uskollisia.
Jos joku on eri mieltä tai kapinoi,
heidät pitää tappaa, jotta kansa pysyisi puhtaana.
Jerrold Post on psykiatri, jonka tehtävä on ymmärtää
maailman vaarallisimpia diktaattoreita.
21:n vuoden ajan
minä kehitin uudenlaista sotilastiedustelua.
Tutkin eri maiden hallitsijoita presidentille, ulkoministerille
ja puolustusministerille.
Kim Il-Sung oli karismaattinen johtaja
ja hän johti vahingoittuneita ihmisiä,
jotka halusivat itselleen sankarillisen johtajan.
Kim Il-Sung oli ollut partisaani
ja hän oli karski mies. Hän oli ollut vankilassa
ja elänyt partisaanin karua elämää monta vuotta.
Hän oli kärsinyt paljon maansa takia.
Jos haluamme ymmärtää tätä outoa psykologiaa,
meidän pitää palata kaiken alkuun,
eli Itä-Aasian jäätyneisiin metsiin.
Täällä nuori Kim Il-Sung taisteli
Japanin armeijan kanssa, koska Japani oli miehittänyt Korean.
Japanilaiset olivat nöyryyttäneet
Korean ja korealaiset perusteellisesti.
Vuonna 1945 kaikki muuttui.
USA pudotti ydinpommin Japaniin.
Toinen maailmansota päättyi ja Japanin valtakunta romahti.
Neuvostoliitto ja USA jakoivat Korean keskenään
ja maa jakautui kahtia.
Katsoimme karttaa. Meistä vaikutti hyvältä,
jos pääkaupunki Seoul olisi meidän puolellamme,
eikä siellä ollut luonnollista rajaa.
Sitten me ehdotimme 38:tta leveyspiiriä.
Me kaikki innostuimme tästä ideasta.
Stalin valitsi nuoren partisaanin, Kim Il-Sungin,
kommunistisen pohjoisen johtajaksi.
Kun Kim Il-Sung astui valtaan,
ja hän oli Neuvostoliiton marionetti.
Aluksi korealaiset eivät olleet varmoja johtajastaan.
Näin lapsena Kim Il-Sungin.
KANG IN-DEOK ENTINEN KOREAN CIA:N PÄÄLLIKKÖ
Kaikki yllättyivät kun näyttämölle tuli nuori mies.
Vanhemmat ihmiset sanoivat: "Eikö hän ole liian nuori johtajaksi?"
Japanin miehitys oli huonontanut korealaisten itsetuntoa.
He halusivat jonkun, joka voisi johtaa heidät parempaan suuntaan.
Kim Il-Sung oli hyvä puhumaan
ja hän puhui itsenäisyydestä.
Ihmiset innostuivat siitä.
USA:N ARMEIJA 38. LEVEYSPIIRI, ETELÄ-KOREAN RAJA
Kimin piti olla
koko Korean niemimaan hallitsija.
Tämä sattumanvarainen 38. leveyspiiri
oli hänelle kuin suuri haava.
Se tuntui siltä, että hänen omasta ruumiistaan oli leikattu pala.
Hän piti amerikkalaisia pahana valtana ja tunkeilijoina Koreassa.
Kimin ensimmäinen teko johtajana oli rohkea.
Stalinin avulla hän kokosi panssarivaunuja ja tykistöä
ja hyökkäsi Etelä-Koreaan vuonna 1950.
Kim halusi aina hallita koko Koreaa
ja nyt hän halusi saavuttaa tavoitteensa.
1950 KOREAN SOTA
Pohjoiskorealaiset oli koulutettu hyvin.
He olivat järjestäytyneet hyvin ja he olivat todella motivoituneita.
He halusivat saada isänmaansa näyttämään paremmalta.
Hän oli aliarvioinut amerikkalaisten sotilaallisen mahdin
ja heidän halunsa käyttää sitä.
Vapaat valtiot voivat nyt muistaa oppitunnin 1930-luvulta.
Se on se, että vihamielisyys pitää hoitaa päättäväisesti.
USA iski takaisin armottomasti.
Korean sodan aikana 200 000 ihmistä eli Pyongyangissa,
Pohjois-Korean pääkaupungissa.
USA:n pommikoneet pudottivat sinne 200 000 pommia.
Yksi jokaiselle asukkaalle.
Jokaisessa kaupungissa oli pelkkiä savupiippuja.
TIBOR MERAY SOTAKIRJEENVAIHTAJA
En tiedä, miksi savupiiput eivät romahtaneet talojen mukana,
mutta näin siellä vain tuhansia savupiippuja.
Kim ei onnistunut yhdistämään Koreaa.
Sota kesti kolme vuotta. Hänen maansa oli tuhottu.
Yli miljoona pohjoiskorealaista oli kuollut turhan takia.
Vuonna 1953 Stalin, joka nosti hänet valtaan, kuoli.
Kim oli hävinnyt Korean sodan ja menettänyt tukijansa.
Seuraavaksi hän alkoi kontrolloida kansalaisiaan
tavalla, jota ei oltu ennen nähty.
Yksi parhaista tavoista hoitaa kritiikki
on hankkiutuminen eroon kriitikoista.
Heistä pääsee eroon kahdella tavalla.
Heidät voi tappaa tai lähettää vankileirille.
Kim Il-Sungin armottomuus oli harvinaisella tasolla.
Hän kehitti kastijärjestelmän, jonka nimeksi annettiin Songbun.
Siinä oli kolme tasoa. He, jotka olivat uskollisia,
he, jotka epäilivät ja he, jotka olivat vihamielisiä.
Jos ihmistä pidettiin vihamielisenä, hänellä saattoi vaikka olla setä
tai isoisä, joka ei ollut uskollinen,
ja heidän koko perheensä lähetettiin vankileirille.
Kaikki kolme sukupolveani lähetettiin vankileirille.
Sinne lähetettiin isäni, setäni,
siskoni ja minut.
Me menimme sinne kun olin yhdeksänvuotias
ja olimme siellä kymmenen vuotta.
En vieläkään tiedä, minkä virheen isoisäni teki.
Ensimmäisen kolmen kuukauden aikana
monet kuolivat nälkään tai aliravitsemukseen.
Jos me hautasimme ruumiit, me saimme kupillisen nuudelikeittoa.
Sadat tuhannet ihmiset joutuivat vankileireille.
Kim Il Sung puhdisti Korean yhteiskunnan.
1960-luvun alussa hän hallitsi pohjoiskorealaisia
ja jos mietimme Koreaa,
se näytti psykologiselta kokeelta.
Pohjoisessa oli suunnitelmallinen talous
ja Neuvostoliiton kaltainen diktatuuri.
Etelässä oli kapitalismi, vapaat markkinat
ja USA:n vaikutus.
Ensimmäisten vuosien aikana
Pohjois-Korean suunnitelmallisuus näytti siltä, että se toimi.
Jotkut jopa loikkasivat Etelä-Koreasta Pohjois-Koreaan.
Kun Etelä-Korea alkoi rikastua,
kaikki näkivät, kumpi järjestelmä teki ihmisistä varakkaita.
Kun presidentti Johnson vieraili Etelä-Koreassa,
Kim suunnitteli seuraavaa liikettään.
Diktaattorit ovat vainoharhaisia,
eivätkä he tunne empatiaa.
He ovat valmiita käyttämään mitä tahansa väkivaltaa
saavuttaakseen tavoitteensa.
Kim uskoi, että eteläkorealaiset haluaisivat vapautua
ja että tilaisuuden tullen he tukisivat häntä.
Siksi hän suunnitteli Etelä-Korean presidentin murhan.
Vain kolme miestä on hallinnut Pohjois-Koreaa
ja ensimmäinen, isoisä Kim Il-Sung,
näytti jälkeläisilleen mallia.
Vuonna 1968 hän päätti iskeä Etelä-Koreaan.
Hän lähetti 31 parasta sissiään rajan ylitse.
Heidän tehtävänsä
oli mennä Siniseen taloon, jossa Etelä-Korean presidentti asui.
Heidän piti tappaa hänet.
Yksi hänen sisseistään voi kertoa tämän tarinan.
HYÖKKÄYS SINISEEN TALOON
Kun lähestyimme Sinistä taloa,
meitä odotti kokonainen armeijan yksikkö,
joka tukki tiemme.
Me aloimme taistella.
Se oli suuri taistelu.
Kun avasimme tulen,
tajusin, että emme ikinä pääsisi Siniseen taloon.
Minä päätin paeta.
Jätin joukkueeni
ja kiipesin kukkulalle. Siksi minä selvisin hengissä.
Vihollinen oli todella väsynyt.
Meidän joukkueemme oli raivoissaan
ja halusi löytää jokaisen vihollisen.
He huusivat: "Tulkaa ulos, niin saatte jäädä henkiin!"
Minun kädessäni oli kranaatti
ja aion vetää sokan irti,
mutta ajattelin: "Minä haluan elää."
En ajatellut Kim Il-Sungia, perhettäni tai vallankumousta.
Pystyin ajattelemaan vain itseäni.
Olin vain 25-vuotias
ja yhtäkkiä halusin elää.
Laskin kranaatin alas
ja antauduin.
Kimin sissien oletettiin tappavan itsensä
ennen kuin heidät vangittiin.
Minun piti tunnistaa
joukkuetoverieni ruumiit.
Ajattelin: "Te olette parempia kuin minä."
"Te annoitte henkenne vallankumouksen takia."
Koska hän ei tappanut itseään, sillä oli seuraamuksia.
Minun piti hyväksyä se, että vanhempani
ja perheeni teloitettaisiin.
Sitten kuulin uutiset.
Vanhempani teloitettiin julkisesti
Chung-jinin stadionilla.
He sanoivat: "Toveri Kim Shin-Jo
on petturi. Hän on petturi."
En ikinä anna anteeksi Kim Il-Sungille.
Toisaalta, minä olen pappi,
ja pappina annan hänelle anteeksi.
Entä henkilökohtaisesti? Ei, en voi antaa hänelle anteeksi.
Jos Kim luuli, että eteläkorealaiset halusivat hänet johtajakseen,
hän oli erehtynyt pahasti.
Sinisen talon hyökkäyksen jälkeen
häntä esittäviä nukkeja poltettiin kaduilla.
Kimin piti parantaa imagoaan.
Hän sai siihen apua pojaltaan.
Hän oli Kimien dynastian toinen jäsen.
Kim Jong-Il oli isänsä seuraaja,
ja hänestä tuli outo ja ennalta arvaamaton hallitsija.
Nuorena miehenä hän osasi loistavasti kirjoittaa propagandaa
ja hän alkoi tehdä isästään jumalaa
pohjoiskorealaisten silmissä.
Hän vertasi isäänsä kaikkien kansalaisten isään,
joka antoi kaikille lapsille heidän ruokansa ja vaatteensa.
Kaikki uskonnot kiellettiin
ja kaikkialle alkoi nousta patsaita.
Me tiesimme, että Pohjois-Korea oli tuhoutunut
ja että sen taloudella oli vakavia ongelmia,
mutta pohjoiskorealaiset eivät tienneet sitä.
Pohjois-Korean propagandatoimisto
oli aivopessyt pohjoiskorealaiset.
Erakkovaltio on hyvä kuvaus Pohjois-Korealle.
Ihmiset eivät voineet lähteä, eikä sinne voinut mennä.
Se oli eristäytynyt, eikä siellä ollut kansainvälistä tiedotusta.
Eristyneisyyden, pelon ja propagandan yhdistelmä
sai pohjoiskorealaiset pitämään Kimejä jumalina.
Sitten he keskittyivät arkkiviholliseensa USA:han.
Meidän täytyy ymmärtää vihollisten arvo.
Valtiolla kannattaa olla vihollisia ja niitä pitää arvostaa.
On erittäin kätevää, jos hallitsijan virheistä voidaan syyttää
jotakuta muuta.
Meidän mahtava johtajamme Kim Il-Sung
sanoi, että maamme on vaarassa.
Amerikkalaiset imperialistit ovat ryhtyneet aggressiivisiksi.
Heillä on käytössään vieläkin ovelampia keinoja
saada uusi sota syttymään. Johtajamme sanoi,
että meidän pitää tuhota amerikkalaiset imperialistit.
Heidät pitää tuhota!
Kimille oli kätevää, että hän voi kontrolloida kansalaisiaan
uhkaamalla heitä sodalla USA:ta vastaan.
Jos sodan uhasta oli minkäänlaisia merkkejä,
ihmiset pitivät häntä heidän suojelijanaan.
Jos USA:n vakoilulaiva nähtiin rannikolla,
Kim pystyi muuttamaan ihmisten mielikuvaa hänestä itsestään.
1968 U.S.S. PUEBLON VALTAAMINEN
Kun lähestyimme vihollisen alusta,
he nostivat lipun. Se oli USA:n lippu.
Raivostuin heti kun näin sen.
Minusta tuli todella vihainen.
Halusin rynnätä vihollisen luo,
repiä heidän sydämensä irti ja heittää ne mereen.
Amerikkalaiset sotilaat
ovat minun henkilökohtaisia vihollisiani,
koska he murhasivat äitini ja pikkuveljeni
Korean sodan aikana.
He ampuivat ensin komentosiltaa. Sen ikkunat menivät rikki.
He ampuivat alusta konekivääreillä.
Pueblo oli tiedonkeräysmatkalla.
Se keräsi elektronista viestintää Venäjältä ja Pohjois-Koreasta.
Aluksella ei kuitenkaan ollut aseita.
He alkoivat ampua meitä isommilla pommeilla.
Ne räjäyttivät laivamme.
Nousin ilmaan räjähdyksen voimasta ja lensin pitkin käytävää.
Se poisti osan kivespussistani ja jalkani yläosasta.
Kun korealaiset nousivat laivaan,
he sitoivat meidät ja peittivät meidän silmämme siteellä.
Itse asiassa he potkaisivat minun haavaani.
Kim oli vallannut USA:n merivoimien aluksen ja ottanut 82 vankia.
Keskellä yötä
asiasta tiedotettiin USA:n presidentille.
Mitä luulet, että siellä tapahtui?
En tiedä. Tätä pitää käsitellä kuin Kuuban ohjuskriisiä.
Meidät pitäisi lukita huoneeseen,
kunnes voimme vastata kolmeen kysymykseen.
Mitä korealaiset tavoittelevat?
Aikovatko he nyt kiristää meitä vai antaa tämän mennä?
Kolmanneksi, mitä meidän pitäisi tehdä nyt?
Presidentti Johnson oli selin meihin pöydän päässä
ja minä, Tom Johnson, tein muistiinpanoja.
Presidentti: "Haluan tietää, miten me saamme sen aluksen
ja sotilaat takaisin."
Clark Clifford: "Presidentin täytyy miettiä
todennäköisyyksiä eikä mahdollisuuksia."
"Mielestäni pohjoiskorealaiset haluavat ahdistella meitä."
"Moraalisesti olisi parempi, jos korealaiset toimisivat ensin."
"Olen hyvin pahoillani aluksesta ja niistä 83:sta sotilaasta,
mutta meidän ei kannata aloittaa uutta Korean sotaa.
Kaikki olivat huolissaan siitä,
että mikä tahansa sotilaallinen toimenpide
saattaisi saada aikaan uuden sodan.
USA ei halunnut toista suurta sotaa,
koska meillä oli jo vakava sota Vietnamissa.
Presidentti Johnson halusi välttää sitä keinolla millä hyvänsä.
He eivät tienneet, mitä he tekisivät meille 40 päivän ajan.
He eivät tienneet, pitikö meidät pitää hengissä.
Sekä me että he yllätyimme siitä, että USA ei kostanut.
Me odotimme kostoa ja tiesimme, että me voisimme kuolla.
Kukaan ei halua kuolla,
ja me halusimme vain apua. Sitä ei tullut.
Kim Il-Sung piti Pueblon valtaamista propagandavoittona.
Hän ei tullut koskaan katsomaan meitä,
mutta olimme hyvin tietoisia Kim Il-Sungista.
Häntä ei koskaan kutsuttu vain Kim Il-Sungiksi.
Hänen nimeään edelsi aina pitkä lista ylistyksiä.
Päätin muistaa yhden niistä.
Isänmaallinen, kaiken voittava, vahvatahtoinen nero johtaja,
yksi kansainvälisesti tärkeimmistä työväenluokan johtajista,
marsalkka Kim Il-Sung.
Se piti sanoa kunnioittavasti.
Me puhuimme siitä, että jos hän kävisi luonamme, me kaappaisimme
hänet ja käyttäisimme häntä panttivankina.
Kim kävelytti amerikkalaisia vankeja kameroiden edessä
ja pakotti heidät tunnustamaan, että he olivat olleet Korean vesillä.
Kaikki sotilaat myönsivät, että he olivat tunkeutuneet vesillemme
ja harjoittaneet vakoilua 17 kertaa.
He allekirjoittivat anteeksipyynnön Pohjois-Korean hallitukselle.
Mielestäni se oli vakavin tunkeutuminen
jonka olen tehnyt Pohjois-Korean vesille.
82 amerikkalaista oli vangittu,
ja USA allekirjoitti anteeksipyynnön,
jonka Korea oli kirjoittanut heille. He välttivät toisen Korean sodan.
USA:n edustaja oli niin hämmentynyt,
että hän unohti lisätä päivämäärän asiakirjaan.
Yhtäkkiä meitä ei enää hakattu.
Kaikkia, joilla oli mustelmia, hoidettiin hieman.
Meidät vapautettiin Panmunjomissa.
Tämä on silta, jolta ei palata.
Palautamme Pueblon henkilökunnan USA:lle.
Palautus tapahtuu 11 kuukauden kuluttua
Pueblon valtaamisesta Wonsanin sataman lähellä.
SILTA POHJOIS-KOREAN RAJALLA
Kun he pääsivät sillan vapaalle puolelle, he alkoivat rentoutua.
He tiesivät, että he pääsisivät
jouluksi kotiin.
Tänäkin päivänä U.S.S. Pueblo on Pohjois-Koreassa.
Se on Kimien voitonmerkki.
Se todistaa korealaisille,
että ensimmäinen Kim ei erehtynyt koskaan.
50 vuotta myöhemmin hänen pojanpoikansa jatkaa tätä myyttiä.
Kim Jong-Un on todella tarkka vaatteistaan.
Joskus hän käyttää samanlaista hattua ja vaatteita,
joita hänen isoisänsä käytti.
Sillä tavalla Kim Jong-Un hyötyy isoisänsä maineesta
ja vahvistaa rooliansa johtajana.
Hän viittaa sillä aikakauteen Pohjois-Korean historiassa.
Pohjoiskorealaiset muistavat sen ja sanovat:
"Hän on aivan kuin isoisänsä."
1960-luvun lopussa hänen isoisänsä
alkoi ärsyttää USA:ta.
Hänen seuraava tekonsa sai aikaan äärimmäisen tilanteen.
1970-luvulla maailma muuttui.
Presidentti Nixon meni Kiinaan tapaamaan puheenjohtaja Maota.
Meillä ei ole mitään syytä olla vihollisia.
Hän matkusti Neuvostoliittoon puhumaan Brezhnevin kanssa.
Kaikki nämä olivat huonoja uutisia Kim Il-Sungille.
Hän oli luottanut kommunistien tukeen
kun hän taisteli USA:n kanssa.
Jos hän tunsi saavansa vähemmän tukea,
hän ei näyttänyt sitä, koska hän jatkoi hyökkäyksiä.
22-vuotias Mun Se-Gwang tunnusti, että hän yritti tappaa
Etelä-Korean presidentin Park Chung-Heen,
mutta hän ei aikonut tappaa rouva Parkia.
Hän noudatti Pohjois-Korean agenttien määräyksiä Japanista.
Sitten, vuonna 1976, Pohjois-Korea oli vaarassa.
Kaikki johtui tapahtumasta demilitarisoidulla vyöhykkeellä.
Tapahtumat keskittyivät yhteen puuhun.
1976 PUUN KAATAMINEN
Korean demilitarisoitu alue
on yksi maailman tärkeimmistä ideologisista rajoista.
Täällä kapitalismi ja kommunismi
törmäävät toisiinsa.
Se on epäilyn, uhkan ja pelon täyttämä paikka.
Siellä oli poppeli,
jotka ovat yleensä melko kapeita.
Tämä puu kasvoi kuitenkin leveäksi.
Se peitti näkyvyyden kahden tarkkailupisteen välissä.
Sotilaani kertoivat minulle siitä, joten sanoin:
"Lähetämme miehet leikkaamaan puun alemmat oksat."
He eivät tienneet, että pohjoiskorealaiset uskoivat,
että heidän johtajansa Kim Il-Sung oli istuttanut tämän puun.
YK:n joukot alkoivat sahata puun oksia
ja pohjoiskorealaiset saapuivat paikalle.
Ensin he sanoivat, että sitä voi leikata,
mutta sitten he komensivat meitä lopettamaan.
Amerikkalaisilla oli valkoiset hatut
ja pohjoiskorealaisilla mustat.
Sitten pohjoiskorealaiset käskettiin tappamaan.
Noin 30 pohjoiskorealaista sotilasta ottivat kirveet
ja alkoivat hakata amerikkalaisia ja heidän työntekijöitään.
Viidessä minuutissa kaikki oli ohi.
Sinne jäi yksi amerikkalaisen sotilaan ruumis.
Toinen ruumis on puun juurella.
Kun tämä välikohtaus tapahtui,
ylipäällikkö kenraali Stilwell soitti minulle
ja sanoi, että meidän pitää tehdä jotakin.
Harkitsimme ydinaseita ja armeijan lähettämistä sinne.
Mietimme montaa sotilaallista vaihtoehtoa.
Ehdotin, että muodostamme työryhmän,
joka kaataa puun.
Sitten jätämme sen sinne heidän nähtäväkseen.
Hän suostui siihen heti.
Operaation nimi oli Paul Bunyan,
joka oli kuuluisa sankari.
Minulla on kirves ja tukevat saappaat,
ja menen kaatamaan isoja puita.
Jos töitä riittää, minä en laiskottele.
Minun nimeni on Paul.
Bunyan oli klassinen 1950-luvun piirretty,
joka symboloi USA:n voimaa.
-Olen tulossa, pojat. -Paul Bunyan
Kukaan ei voinut estää Paulia jos hän halusi kaataa puun.
Hyvää iltaa. Kiertelemme poppelia demilitarisoidulla
alueella. Siellä on 26 aseistettua helikopteria,
Phantom Jet -lentokoneita ja F1-11- ja B-52-lentokoneita.
He suojelevat kolmea sataa amerikkalaista sotilasta,
jotka kaatavat puun.
Lentotukialus Midway oli Korean rannikolla tänään,
koska kaksi amerikkalaista murhattiin
demilitarisoidulla alueella.
Midwayllä olevat koneet auttavat kahta ilmavoimien laivuetta
jotka on jo lähetetty Koreaan Okinawalta ja Idahosta.
Tämä oli suurin sotilasoperaatio
Korean sodan loppumisen jälkeen.
Kaikkien sotilaiden aseet osoittivat kohti Pohjois-Koreaa.
Presidentti Fordin uusi sihteeri Ron Messing sanoi,
että presidentti hyväksyi puun kaatamisen.
Pohjoiskorealaiset syyttivät Fordia sodan lietsomisesta.
Kolme neljä viisi, desimaali nolla.
Olin menossa kaatamaan puuta,
ja minulla oli valtavat tukijoukot.
Pohjoiskorealaiset tiesivät, että laivamme olivat rannikolla.
He tiesivät, että ilmassa oli pommikoneita.
Tilanne oli
todella tulenarka. Mikä tahansa olisi voinut aloittaa sodan.
Olin varma, että kuolisin sinä päivänä.
Me kaadoimme sen moottorisahoilla.
Me jätimme puun sinne
ja jäljelle jäi rikkinäinen tynkä.
Tehtävä oli suoritettu.
Koska paikalla oli niin paljon tukijoukkoja,
korealaiset päättivät olla tekemättä mitään.
Pohjois-Korea katuu kahden amerikkalaisen sotilaan tappamista
demilitarisoidulla alueella viime keskiviikkona.
He antoivat kuitenkin ymmärtää,
että välikohtaus oli USA:n aiheuttama.
Pohjoiskorealaiset perääntyivät.
USA ei halunnut aloittaa sotaa tämän takia.
Kiina ja Neuvostoliitto olivat samaa mieltä. Ne tekivät selväksi Kimille,
että ne eivät tukisi häntä, ja että hänen pitäisi pyytää anteeksi.
Tämä oli ensimmäinen kerta koskaan,
kun Kim on pyytänyt anteeksi.
Tämä välikohtaus osoitti, että Kim Il-Sung ei pystynyt kaikkeen.
Kun hän kohtasi ylivoiman,
hän perääntyi.
Muiden maiden hallitsijoille
tällainen nöyryytys olisi ollut ongelma, mutta hänelle se ei ollut.
Häntä ei enää kiinnostanut mitä hänen kansalaisensa ajattelivat.
Hänen kontrollointinsa ja hänen poikansa propaganda
saivat hänet hallitsemaan kansalaistensa mieliä.
Meidän pitää ymmärtää, että häntä pidetään jumalana.
Hän on erityinen ja ainutlaatuinen mies.
Pohjoiskorealaiset puhkeavat itkuun jos he vain katsovat häntä.
Kim Il-Sung alkoi ikääntyä, ja aika alkoi olla lopussa.
He alkoivat kiinnostua ydinohjelmasta.
Poika, joka oli antanut isälleen jumalan kaltaisen aseman,
alkoi kiinnostua maansa hallitsemisesta.
Menestyneen isän jälkiä on aina vaikea seurata.
Jos häntä pidetään jumalana, se on lähes mahdotonta.
Suomennos: Katja Reijonen