‏עלייך להתחמם.
‏הראית לו את האזור הזה?
‏סיפרתי לו עליו.
‏אז הוא בא לפה בכוונה.
‏אולי הוא פשוט לא נזהר, שכח מזה והחליק.
‏לא. מישה לא עושה דברים ללא סיבה.
‏הוא לא שוכח כלום אף פעם.
‏הוא תכנן הכול.
‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏הוא רצה שזה יקרה.
‏לא סיפרתי לך.
‏הוא כבר חשב על התאבדות פעם.
‏ראיתי את היסטוריית החיפוש שלו.
‏זה הפחיד אותי והתחלתי לתת לו ‏כדורים נגד דיכאון ללא ידיעתו.
‏הוא לא ידע ששמתי אותם באוכל שלו.
‏כמה זמן זה נמשך?
‏שלוש שנים.
‏אולי יותר.
‏הפסקתי לתת לו אותם חודש לפני שכל זה התחיל.
‏רציתי הפסקה.
‏כמה זמן אנחנו ביחד?
‏אני לא זוכרת.
‏משהו קורה לי, אני לא זוכרת כלום.
‏אנחנו צריכים מים.
‏אנחנו צריכים מים!
‏למה אתה דופק? תדפוק על הראש שלך.
‏תני לנו מים.
‏אחרת מה?
‏אבא! תן לי לעבור. בבקשה!
‏תפסיקו לדפוק! תתרחקו מהסולם.
‏עשיתם את זה? ‏-כן.
‏חזק יותר! ‏-כן!
‏איפה האחרות? ‏-אני פה!
‏איפה האימא?
‏אימא! תנבחי!
‏תפסיקי!
‏אמרתי לך להפסיק!
‏תודה. איפה נוכל להשתין?
‏בוקר טוב. נשאר קפה?
‏ארבע שקיות. ‏-אפשר?
‏מה שלומה?
‏היא לא ישנה בכלל.
‏מה היא עושה בלילה?
‏היא כותבת.
‏ומה ביום?
‏אותו הדבר.
‏תגיד, לקחת את שק השינה של מישה?
‏לא. למה שאקח אותו?
‏הוא נעלם.
‏טוב, אולי...
‏אני לא יודע. מה זה משנה עכשיו?
‏חסר גם קצת אוכל.
‏לא הרבה, אבל אני לא מוצאת כמה דברים.
‏אניה תמיד מתעדת בדיוק, אבל עכשיו...
‏מה את רומזת? אני לא מבין.
‏מה אם הוא ברח? מי, מישה? איך?
‏פשוט הלך?
‏מה שקרה לרכב גם היה מוזר.
‏הדבר האחרון שאנחנו צריכים עכשיו ‏זו תאוריית קשר.
‏תחשוב על זה.
‏מי יעשה דבר כזה?
‏יגרום לכולם להאמין שהוא טבע, ‏יתכנן הכול, האוכל, הרכב...
‏מישה.
‏במקומה, הייתי שומרת על תקווה.
‏תקווה למה?
‏טוב, בסדר.
‏בואי נדמיין שזה נכון.
‏מה נעשה בקשר לזה?
‏מצאתי אותו.
‏שק השינה פה.
‏סריוז'ה!
‏מה, אניה?
‏סריוז'ה! מצאתי אותו! הוא שם. ‏מישה שם! בוא נלך.
‏בוא נלך.
‏זה לא מישה.
‏לעזאזל!
‏אנחנו שותים מים מהאגם. אניה!
‏אניה, לאן את הולכת?
‏את שומעת אותי, אניה?
‏טניה, בחייך, תסירי ממני את האזיקים. ‏אני לא אברח.
‏תמשיך לעבוד.
‏כל חיי השגחתי על גברים כמוך.
‏אף אחד מהם לא נמלט.
‏תסלחי לי בבקשה.
‏איבדתי את העשתונות.
‏פשוט... אשתי איבדה את התינוק.
‏הוא נולד מת.
‏אני יילדתי את התינוק בעצמי.
‏בבקשה, תסלחי לי.
‏תשחררי אותנו.
‏תמשיך לעבוד.
‏אני שוכחת הכול.
‏מה זאת אומרת?
‏אין לי שום זיכרונות ילדות.
‏אני אפילו לא זוכרת את הפנים של ההורים שלי.
‏הכול מעורבב. מה קרה ומתי.
‏איפה מישה? ראית אותו?
‏אניה...
‏שכחתי. תירגעי.
‏לא, אני שכחתי. ‏-תירגעי.
‏איך יכולתי לשכוח?
‏יש בזה עובש. אני עומדת להקיא.
‏תקלפי אותו.
‏הוא בכל מקום.
‏הינה. קחי.
‏אני רוצה עוד.
‏נגמרו לי.
‏קחי.
‏למה מעט כל כך?
‏אבא'לה, אתה כבר לא אוהב אותנו?
‏רוצה לעשות את זה דוגי סטייל? ‏זה מה שאתה אוהב, לא?
‏תפסיקי!
‏מה קרה, ליוניה? ‏-תפסיקי!
‏למה אתה מתבייש? אנחנו משפחה פה, וגם חשוך.
‏תפסיקי!
‏אתה יודע שאני יכולה לעשות הכול. ‏קדימה! מה אתה רוצה?
‏אמרתי שתפסיקי!
‏נו, קדימה! ‏-מה את עושה? תפסיקי!
‏קדימה!
‏פולה!
‏מה יכולתי לעשות?
‏מותק...
‏לצאת!
‏מי?
‏רק אתה.
‏תסגור את הדלת.
‏הדלת!
‏תנעל אותה.
‏תשכב. ‏-מה את רוצה?
‏תשכב!
‏מה?
‏תרים ידיים!
‏מה את זוממת? היי!
‏כלב, אל תזוז.
‏השתגעת?
‏את דפוקה לגמרי?
‏אני אירה לך בביצים.
‏ככה.
‏לא יעמוד לי בשבילך!
‏לכל האחרים עמד, וגם לך יעמוד.
‏תפסיק לזוז.
‏קר לך?
‏אל תדאג, תכף תתחמם.
‏כלבה.
‏אתה עוד ער?
‏בואי לפה.
‏תזוז.
‏אניה.
‏אניה, תנסי לישון. פשוט תעצמי עיניים.
‏את לא יכולה לעשות את זה. תשכבי.
‏כן. לא, אני צריכה לכתוב הכול.
‏כל עוד נותר משהו.
‏את רוצה קצת מים? ‏-כן.
‏רק שנייה.
‏מה קרה? ‏-אתה בסדר? נפצעת?
‏מה זה היה?
‏אנטושה! ‏-אימא!
‏מתוק! אתה בסדר? נפצעת?
‏אתה בסדר? נפצעת? מתוק, תחזיק מעמד!
‏סריוז'ה! מה קרה?
‏אני בסדר. ‏-נפצעת?
‏לא, שום דבר רציני. מה זה היה?
‏מה? איפה? ‏-מה קרה?
‏אתה מדמם. ‏-תפסיקי. אחר כך.
‏תן לי לנקות את זה. ‏-תני לי את הרובה. רגע.
‏פאשה!
‏פאשה, תשאיר להן את הרובה. ‏-כן.
‏תיזהר.
‏זה נראה כמו הצבא.
‏תראה! כמו כתב חרטומים. לא משלנו?
‏אתה חושב שמישהו שרד?
‏קשה לי להאמין.
‏טוב.
‏ליוניה.
‏צאו!
‏ליוניה...
‏ליוניה, תסלח לי, בבקשה!
‏אתה חי! ליוניה, בבקשה, תסלח לי.
‏תסלח לי שהתנהגתי בטיפשות כזו.
‏בסדר. תהיי בשקט!
‏תסלח לי. ‏-שקט!
‏אין לנו זמן לזה. תתחבאו בפינה.
‏יש מישהו בחוץ.
‏תסדירו את הנשימה. אל תלכו לשום מקום.
‏מישה!
‏מישה! רגע. הינה.
‏זהירות.
‏רק רגע. בסדר.
‏בסדר.
‏זהו זה.
‏הורדנו את זה. זה נגמר.
‏העצם שלמה. תזיז את הבהונות.
‏תזיז את הבהונות.
‏אולי נגמר להם הדלק.
‏מה היה בוער בעוצמה כזו?
‏מעניין אם הוא נפל לבד או שמישהו עזר לו?
‏מה דעתך? זו מלחמה?
‏שום דבר כבר לא יפתיע אותי.
‏אני תכף חוזר. אני רק רוצה להשתין.
‏מה יש שם?
‏מטוס התרסק. לא משלנו. נראה כמו מטוס צבאי.
‏איפה פאשה? אל תדאגי. פאשה בסדר.
‏תיכנסו! עכשיו!
‏כולם להישאר במקום ולהניח את הנשק!
‏אני אהרוג אותו.
‏אמרתי לכם להיכנס!
‏כולם להישאר במקום!
‏אפשר לעזור לך? אני רופא.
‏אני רופא. אני יכול לעזור לך.
‏אני יכול לרפא אותך. מצאנו דרך.
‏אני לא מאמין לך. כולנו נמות.
‏פאשה, תזרוק את הטלפון כדי שלא יתרגם אותי.
‏תזרוק את הטלפון!
‏עכשיו הוא לא יבין.
‏בספירת שלוש, תתכופף, ואני אירה. אחת...
‏איך אוכל להתכופף כשסכין מוצמדת לי לצוואר?
‏תסובב את הראש. תיצור רווח, אני לא יודע...
‏תחשוב על משהו. תדחוף אותו. ‏תעשה את זה! שתיים...
‏רגע, אל תירה!
‏פאשה!
‏אל תתקרבי! ‏-מה?
‏תתרחקי! ‏-מה קרה לך?
‏הוא פספס את העורק.
‏כולם לעלות.
‏קדימה! תיכנסו!
‏סרגיי. ‏-תחזרו פנימה!
‏איך אתה מרגיש? אתה צריך עזרה?
‏תודה, לא. תלכי לישון.
‏תלכי לישון.
‏טוב.
‏קצת מים לפחות?
‏לא, תודה. אקח בעצמי.
‏בסדר. שיהיה לך לילה טוב. ‏-לילה טוב.
‏אז אפשר...
‏לנצח את המחלה?
‏אז הצלנו את הרופא מסיבה מסוימת.
‏אני לא מבין. איך נתנו לך ללכת לבד?
‏לא שאלתי אותם.
‏ברחת? ‏-ברגל?
‏ברכב.
‏רגע. הם בטח מחפשים אותך.
‏הם לא.
‏הם חושבים ש...
‏הרכב נגנב, ושאני טבעתי.
‏טוב. תוכל לחזור על זה? ‏אני טיפש מכדי להבין.
‏חשבתי שאם פשוט אעלם...
‏הם יחפשו אותי.
‏לא רציתי שהם יחפשו. ‏עדיף להם להישאר על האי.
‏חשבתי שזה הפתרון האפשרי היחיד.
‏כמה שאתה חכם.
‏מה אם לא היית מוצא אותנו?
‏אבל מצאתי.
‏איך שם על האי?
‏נחמד שם?
‏טושה!
‏אנטושה!
‏סריוז'ה!
‏היי!
‏לאן אתה הולך?
‏הרובה שלך למעלה.
‏תמצאי אותו... אחר כך.
‏מרינה, תנסי לנדנד אותו.
‏אתה רואה? אתה יכול.
‏הכול מוכן. רק אל תשכח את המצמד.
‏דוד פאשה! למה אתה עוזב אותנו?
‏אני הולך לטפל באנשים. אני רופא, נכון?
‏אתה תחזור?
‏לא נשאר במי לטפל.
‏לך אל אבא שלך.
‏יום אחד אתה אוהב אותי, ‏ולמחרת אתה עוזב אותי.
‏לא אוכל להתמודד עם זה.
‏עם מה?
‏עם מה שעשיתי אתמול.
‏מה היה לא בסדר? הסקס לא היה טוב?
‏הרגתי מישהו.
‏אז מה?
‏את לא מבינה? ‏-תסביר את זה לבחורה טיפשה.
‏אני רופא.
‏ואני נציגת מכירות, אז מה?
‏אז אצטרך לחיות עם זה איכשהו.
‏אז תחיה עם זה פה, איתי.
‏בבקשה, אל תלך.
‏תנסי שוב.
‏מספיק!
‏אחרת תרוקני את המצבר.
‏תני לי לנסות.
‏לעזאזל!
‏תן לי לנסות. ‏תישאר במקום, גיבור חד-רגל שכמוך.
‏לעזאזל. רכב מחורבן! הוא בכלל נוסע?
‏אבא.
‏תנסה שוב.
‏איזה מין קסם.
‏אחד הכבלים פשוט נותק.
‏לפני שנעשיתי נזיר, הייתי מכונאי רכב.
‏רואים? הידיים שלי עוד זוכרות.
‏איך הגעת לפה?
‏משם.
‏איפה גלימת הנזיר שלך?
‏את האמונה יש לשמור בפנים.
‏לא משנה איך הדברים נראים מבחוץ.
‏כמה זמן אתה מתגורר פה?
‏שלושים שנה, אולי יותר. מאין אתם?
‏אנחנו ממוסקבה.
‏מוסקבה! יש משם חדשות?
‏אני לא יודע מה לומר לך.
‏מגיעים ממוסקבה ללא חדשות?
‏לגבי מוסקבה... מוסקבה עומדת על תלה, כתמיד.
‏טוב, תודה! בואו נזוז.
‏מרינה!
‏תגיד לי, בבקשה, ‏אני יכולה להדליק נר לזכר התינוק שלי?
‏הטבלתם אותו?
‏לא הייתה הזדמנות.
‏אז לא תוכלי להדליק נר.
‏מה כן אוכל לעשות?
‏האימא יכולה להתפלל, אבל רק האימא.
‏תלמד אותי, בבקשה.
‏אין מה ללמד. תפילות לא באמת מגיעות מהראש.
‏תנסי להתפלל מהלב.
‏זה כבר יזרום מעצמו.
‏טוב, תשמרו על עצמכם! נסיעה טובה לכולם!
‏הוד קדושתך!
‏אתה יודע...
‏רק רציתי לשאול.
‏בבקשה, תשאל.
‏איפה אנטון? ‏-למעלה, ישן.
‏אל תדאגי, הוא בסדר. בדיוק כיסיתי אותו.
‏אתה שכנעת אותו ללכת?
‏לא, אירה. זו הייתה ההחלטה שלו.
‏אירה... נצטרך איכשהו...
‏אנחנו צריכים לדבר.
‏להחליט מה עושים הלאה.
‏צריך לנסות לשמור על השפיות.
‏צריך לשמור על אורח חיים נורמלי כלשהו.
‏לפחות בשביל אנטון.
‏היית נחוש לקחת אותו מההתחלה?
‏מהיום הראשון שהוא בא אלייך?
‏אירה, אל תתחילי שוב. ‏-זה לא ממש נכתב שם בבירור.
‏איש לא לקח אף אחד. על מה את מדברת?
‏"ילד של אימא עם תסביך אשמה, ‏שנישא לאישה דומיננטית."
‏ככה קראת לו? נכון?
‏הכול מתואר במדויק. בפרטי פרטים.
‏במה את בוהה? שכחת?
‏תחזירי את זה!
‏זה כל מה שנשאר לי.
‏מה? הכול כתוב פה!
‏שהיא הייתה זקוקה לגבר.
‏כדי שאם משהו יקרה, ‏מישהו יוכל לשמור על מישה שלה.
‏לא עניין אותה אם היה לו בן משלו.
‏זו הייתה החלטה שלי!
‏החלטה שלך? בבקשה, תקרא. לא היה לך סיכוי.
‏היא זו ששמה קונדום בכיס שלך
‏כדי שאמצא אותו כשאכבס.
‏נכון?
‏זה נכון?
‏אם זה כתוב שם, זה נכון.
‏קחי! נסי לזכור הכול!
‏זו יצירה כזו שאפילו טולסטוי היה מקנא.
‏היא יודעת הכול על כולם! ‏עליי! עליך! על ליוניה!
‏כתבה את הפרופיל הפסיכולוגי ‏והמניעים הפנימיים.
‏אבל את יודעת מה? זה לא כל הסיפור.
‏חלק אחד חסר. הגיבורה הולכת למות
‏בזמן שסריוז'ה הנפלא שלה ואירה ‏מזדיינים על הרצפה.
‏אירה, תפסיקי!
‏מה? זו סצנה טובה מאוד, ‏דרמטית מאוד. תוסיפי אותה?
‏את רוצה שאתן לך עט?
‏למה לא מת כמו שהיית אמורה? ‏לכולם היה טוב יותר.
‏זה פשוט לא מסתדר לי. אסור לעשות את זה.
‏מה עם כל הביורוקרטיה? מה זה משנה?
‏היא הוטבלה, ואת?
‏כן. סבתא שלי הטבילה אותי בכפר.
‏אני גם הולך לכנסייה.
‏אתה מאמין בישו?
‏רוב הזמן, כן.
‏גם אני.
‏אבל כדאי שאגיד לך ש...
‏אני חטאתי, נאפתי.
‏מרינה, בחייך! אנחנו בסדר, באמת.
‏אבל אני באמת אוהבת אותו בכל ליבי.
‏גם אני אוהב אותה בכל ליבי.
‏טוב... שהאל יברך אתכם! תחכו לי.
‏תני לי את הטבעת. ‏-אין לי טבעת.
‏רגע! הינה, קחי את זו.
‏הינה, קחי את שלי. ‏-טוב.
‏בשם האב, הבן ורוח הקודש.
‏איפה הטבעות?
‏משרת האל, לאוניד, נישא
‏למשרתת האל, מרינה, בשם האב, ‏הבן, ורוח הקודש.
‏משרתת האל, מרינה, נישאת למשרת האל, לאוניד,
‏בשם האב, הבן ורוח הקודש.
‏אם הייתי נכנסת להריון, היית מתחתן איתי?
‏כן. ‏-האם תיקח את מרינה...
‏להיות לך לאישה?
‏כן. ‏-לא "כן", אלא "אני מסכים, הוד קדושתך".
‏אני מסכים, הוד קדושתך.
‏הבטחת להינשא לכלה אחרת? ‏-ואם לא הייתי נכנסת להריון?
‏לא, הוד קדושתך.
‏תשיא גם אותנו, בבקשה!
‏ברוכה תהא ממלכת האב, הבן ורוח הקודש.
‏אל כל-יכול, עטוף אותם בכבוד ובהדר.
‏אנטושה. בוא לפה!
‏טושה!
‏תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס