- Oni ho zabili. - No tak.
- Jen tak! - Ne, nevstávejte.
A kvůli mně.
- Jen klid. - Pusťte mě.
- Musím zpátky do špitálu. - Ležte, prosím.
Serjožo, zrychli prosím.
Je to moc utažené?
Dobrý. Děkuju.
Kde je Anton?
V autě s tvým tátou.
Antošku,
máma tě moc miluje.
Ale teď to má těžké.
Zlobí se na tátu kvůli tetě Aně.
Proto na tebe občas vyjede.
Nezlob se na ni.
Slyšíš mě?
Ty spíš?
Jen se vyspi.
Vážení občané. Ve vašem okrese probíhá evakuace.
- Pohyb! - Nechte mě!
Zachovejte prosím klid.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování, lékařskou péči
a teplou stravu.
- Nechte mě! - Řiďte se pokyny.
Nechte mě!
Vojáci tu nahánějí lidi do autobusů.
Co uděláme?
Hlavně klid.
Prostě projedeme kolem.
Vážení občané. Ve vašem okrese probíhá evakuace.
Zachovejte prosím klid.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování,
lékařskou péči a teplou stravu.
Řiďte se pokyny.
Vážení občané...
Centrálo, projela tu tři civilní auta. Moskevské espézetky.
A místní sanitka. Máme je vyčistit?
Centrálo, slyšíte mě?
„Vyčistit?“ Co to znamená?
Tady centrála. Kolik lidí v nich bylo?
Čtyři auta, šest až osm lidí.
Vypadali jako civilisté.
Nevšímejte si jich.
Zadržené odvezte do střediska.
Civilisty zastaví kontrola na zátarasech.
Rozumím. Přepínám.
Antošku, vzbuď se. Antone.
Antone?
Antone!
Co se děje?
Co je?
Já...
Co?
Myslel jsem, že spí pod dekou.
Ale není tam. Je to moje chyba.
Jedeme! Rychle!
Můžu za to já.
Iro!
Myslel jsem, že spí pod dekou. Ale nebyl tam.
Sakra!
Z cesty! Vypadněte!
Uhni, ty krávo!
Uhni mi z cesty, ty svině!
Aňo, uhni!
Serjožo, vojáci nás nenechají projet. Slyšels je.
Nemáme čas. Uhni!
Všechny zabijou...
Tos přehnala, ty krávo!
Nechte toho! Dost!
Aňo! Iro!
- Já tu cuchtu zabiju! Zabiju tě. - Iro!
Přestaň!
Aňo, dost!
- Odtrhněte ji! - No tak! Dost.
Ta cesta je lineární.
Autobusy s vojáky od nás momentálně jedou
průměrnou rychlostí 45 km/h.
Nejbližší výcvikové centrum je 40 km odsud.
Musí ty lidi vyložit a vrátit se.
Máme asi dvě hodiny, než se vojáci vrátí.
Myslíš tihle. Ale co když je tam těch vojáků víc?
Rychle.
Jedeme!
Naskočte si!
Vážení občané. Ve vašem okrese probíhá evakuace.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Zachovejte prosím klid.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování, lékařskou péči...
Vysvětlíte nám, o co jde?
Kam nás vezete? Vězníte nás jako dobytek.
Jdeme!
Počkejte!
Vážení občané.
Ve vašem okrese probíhá evakuace.
Zachovejte prosím klid.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování,
lékařskou péči a teplou stravu.
Řiďte se pokyny.
Vážení občané. Ve vašem okrese probíhá evakuace.
Zachovejte prosím klid.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování, lékařskou péči a teplou stravu.
Stůj!
Proč? Nedělejte to!
Podívej se, co tam je.
Vážení občané. Ve vašem okrese probíhá evakuace.
Zachovejte prosím klid.
OŠETŘOVNA
Vylez.
Lehni si. Obličejem dolů.
Rychle.
Antone!
Antošo!
Antone!
Antošo!
Antone!
Antošo!
Antone!
Doktore! Počkejte! Pojďte sem!
Tady jsou dětské stopy.
Ještě že nešel do vesnice.
Musíme tam jít.
Antošo!
Antone!
Antošo!
Haló.
Ljoňo, našli jste ho?
Ne, Serjožo.
Přepínám.
Tady všude jsem byl.
Nemocnice je tamhle.
Tam bych na jeho místě šel.
Je tam teplo.
Jdeme.
Ljoňo. Míříme k nemocnici.
Půjdeme tam.
Rozumím. My taky.
Antone!
Antošo.
Antošo!
Antone!
Antošo!
Antošo.
Antone.
Proboha! Antone!
- Antone, odpověz! - Antošo!
Antošo!
- Kde jsi, Tošo? - Antone.
Antošo.
Antone!
Antošo!
Jsem u nouzového východu.
Pojďte sem.
Oni je všechny zastřelili?
Všechny pacienty?
Vypadá to tak.
Iro!
Serjožo.
Iro! Přestaň.
Iro, přestaň!
- Antone! - Přestaň!
Přestaň.
- Nech mě! - Přestaň.
Ne! Co to děláte? Všichni jsou nakažení!
Nech mě! Dej mi pokoj!
- Přestaň. - Nech mě!
Jděte všichni do hajzlu! Nechte mě tu!
Jeďte k tomu zasranýmu jezeru!
Zmizte!
Antone!
Poslouchej. Anton tu není.
To je dobré znamení. Určitě ho najdeme.
Ale musíš vstát a jít s námi. Pojď.
Co to děláš? Nech to!
„Pozor!
Váš okres je v oblasti nákazy. Je nutná evakuace.
Bude zajištěn odvoz do dočasných ubytoven.
Dostanete lékařskou péči a teplou stravu.
Jděte na nejbližší autobusovou zastávku.“
Je tu adresa.
Jestli odsud Antoša utekl, možná šel na zastávku.
Tam ho musíme hledat.
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování, lékařskou péči
a teplou stravu. Řiďte se pokyny.
Co to tam je?
Nic nevidím
Vypadá to jako lazaret.
Ale nevidím žádné doktory.
Podívám se.
Musíme s nimi promluvit.
Promluvit? Slyšelas rádio? Viděla jsi ty mrtvoly?
Prý promluvit.
Antošo. Antošo!
Iro, stůj!
Serjožo!
Antošo.
- Iro! - Antošo.
Iro!
Stůj!
Bez pušky bych tam nechodil.
Moje dítě! Pusťte mě dovnitř!
Pusťte mě! Mám tam dítě.
Pusťte mě, je tam můj syn.
Antošo! Antone!
Dej ty pracky pryč!
Pojď.
Promiňte.
Hlídej si ženskou.
Stát! Zpátky do autobusu.
- Hledáme syna. - Zpátky.
Je mu sedm. Blonďák v ušance.
- Zpátky. - Jmenuje se Anton.
Zpátky do autobusu, povídám.
My nejsme místní. Nepatříme tam.
- Vraťte se. Ven nesmíte. - Který autobus je náš?
Kterýkoli.
- Ani hnout. - Co je, dědo? Dej to pryč.
- Budu střílet. - Tati.
Zdrhejte! Hned!
No tak, dědo. Dej tu flintu pryč. No tak!
Jen klid.
Stát. Zpátky.
Žena má potřebu.
Zpátky do autobusu.
Drží to už hodinu. Pusťte nás.
Zpátky!
Vraťte se!
Specialisté vás odvezou do karantény,
kde vám zajistí ubytování,
lékařskou péči a teplou stravu.
- Kde mám pušku? - Řiďte se pokyny.
- Dej mi ji. - Ne!
Dej mi ji.
- Ne! Stůj! - Dej mi ji!
- Nikam tě nepustím! - Dej mi pušku.
Nikam nepůjdeš!
Prosím.
Co je to za nesmysl? Pusťte mě!
Zpátky!
To je šikana!
Klid, synku.
Jinak střelím.
O ŠEST HODIN DŘÍVE
Vylez.
Lehni si.
Obličejem dolů.
Rychle.
Klid. Neboj se.
Slyšíš mě? Co se děje?
Pětko, slyšíš mě?
Našels toho kluka?
Jak se jmenuješ?
Anton.
Jsi tu sám?
Sakra.
Máš horečku a kašel?
Dobře, Antone.
Vypadneme odsud společně, ano?
Kde máš kabát?
Nemám ho.
No bezva!
Bezva.
Vstávej.
Pozorně mě poslouchej, Antošo.
Utečeme do lesa, ano?
Poběžíme co nejrychleji, ale musíš být velmi...
Olegu!
Kde sakra jsi?
Jdeme!
Jdeme. Rychle.
Lehni si. Tiše.
Prohlédněte to. Někdo se tu mohl schovat.
Vážení občané.
Ve vašem okrese probíhá evakuace.
Zachovejte prosím klid.
Rychleji!
Specialisté vás odvezou do karantény...
Co se stalo?
Noha.
Můžeš se na ni postavit?
Zkus to.
Tak jo. Sundej si bundu.
Rychle. Sedni si na ni.
Podrž to.
Otočím tě.
Dej mi to.
Podívám se ti na to.
Koleno se zdá v pořádku.
Odkud jsi?
Z Moskvy.
Z Moskvy?
A kde máš rodiče?
Ujeli.
Máma, táta, Aňa...
Kdo je Aňa?
Tvá sestra?
Ne. Žena, co žije s mým tátou.
A ty bydlíš u nich?
Ne. Žiju s mámou.
Tak jo. Raz, dva, tři.
Dobrý. Můžeš jít sám.
A kde máš mámu?
Je s tátou.
Zajímavé.
A co teta Aňa?
Ta je taky s tátou.
Jeli jsme všichni dohromady.
Všichni čtyři?
Ne. Je s námi ještě Míša.
To je syn tety Ani.
Ale můj táta není jeho táta.
Je jen můj.
Jel s námi i strejda Ljoňa a těhotná teta Marina.
A taky Polina. Ta se líbí Míšovi.
Už je mi všechno jasné.
Holt Moskvané.
Postav se.
Je ti zima?
Jo.
To je dobrý.
Je mrtvý?
Ten muž je zraněný.
Je jen namol.
Hej!
Vstávej, blbče! Jinak zmrzneš.
Kde jsi sehnal chlast?
Už došel.
Kde je můj muž?
Asi doma.
No jo. Podrž to.
Vstávej. Panebože.
Můžeš chodit?
Jo.
Stůj.
Jdeme.
Nemáš nějaké žrádlo?
„Žrádlo?“
Něco k snídani.
Pardon, já za to nemůžu.
Sklapni už.
No tak, vstávej.
Manžel za všechny prachy.
Aspoň žes nepodpálil barák.
To jste nestihli.
Co je? Jen jsme trochu poseděli.
Odveď ho vedle.
Vasjo...
Prý jen poseděli. Pojď dál. Bojíš se?
- Cože? Klid. - Pojď sem.
Tys upadl?
- Žiješ? - Sedni si.
To je ono, vstaň.
Řekli všem, aby opustili budovu.
Pacienty vytáhli z postelí.
Řekli, že je musí někam převézt. Schovala jsem se ve skříni.
Pak jsem slyšela výstřely.
Asi zabili jen nemocné.
Ne, zabili všechny. Zdravé i nemocné.
Úřady musí nějak zakročit.
Jinak vypukne chaos.
Já to vidím takhle.
Má smysl je kurýrovat?
Onemocněl jsi?
Máš utrum. No ne?
Je konec!
Víš jistě, že jsi zdravý?
- Já tedy ne. - Co je? Nic jsem neudělal.
Já tě vyléčím.
Tolik jsem toho neřekl.
Sedni si a mlč.
Co když to nejsou Rusové?
Nevíme, odkud jsou a co jsou zač.
Co jsou zač?
Třeba jsou to Číňani.
Šestko, tady základna.
Tady šestka.
Kde jste? Už jste vyčistili Lunjovo?
Ano.
Co vás tak zdrželo? Měli jste skončit ve tři.
Museli jsme střílet v autobuse.
Nechtěli vystoupit.
Podlaha je zaneřáděná.
Uklízíme ji.
Rozumím. Pospěšte si.
Tady je taky děsný dav.
Máme ještě tři nebo čtyři výjezdy. Končím.
Grázlové.
Občané! Opusťte domy.
Vyjděte a shromážděte se venku.
Občané, opusťte domy.
Opusťte domy.
Občané, shromážděte se venku.
Opusťte domy.
Občané, shromážděte se venku.
Občané, opusťte domy.
Hej, chlape!
Vstávat. Jdeme!
Co tu máš?
Ještě jednoho.
Musíme ho nosit ven?
Už mě nebaví se s nimi tahat.
Uděláme to tady.
Nějaké další otázky?
Vasjo.
Do stodoly.
Dáme ho na sudy.
Vasjo, počkej tu chvíli.
Pohřbíme tě za tři dny, jak se sluší.
Pokud budeme naživu.
To je všechno.
Nic moc.
- Jdem na tank s holýma rukama. - Mají tanky?
Kdo ještě by mohl něco mít?
U všech už jsme byli.
Co chcete?
Jsem Olja Semenová ze špitálu.
Na podzim jsem vám prodala brambory.
Jsem zdravá.
A tihle všichni taky.
Musíme si promluvit.
Přijď sama.
Zbláznila ses? Jít proti úřadům?
To už jsem slyšela.
Složil jsi přísahu?
Jsem záložák.
Složils přísahu, nebo ne?
Přísahám... že budu studovat obor vojenství,
bránit vojenský a občanský majetek
a do posledního dechu hájit svůj lid,
sovětskou vlast a vládu.
Z toho všeho už zbyl jen ten lid.
A ten čeká venku.
Přísahal jsi, tak je braň.
Co já jsem teď za ochránce?
Války jsem si užil dost. Co zmůžu s jednou nohou?
Ale zvířata zabíjet můžeš.
Potřebujeme aspoň tvé zbraně.
Odlož si.
Cože?
Dáme si čaj.
Páni!
Stačí to?
SO-26.
Mosin-Nagant.
SMG.
Karabina Simonov.
Máš i něco lehčího?
Pistole jsou vespod.
Mauser a TT. Má nejoblíbenější.
Všechny jsou promazané a fungují. Mám i munici.
Proč jich máš tolik?
Asi jsem je schovával pro tebe.
Zamířit!
Pal.
Moje nestřílí.
Moje taky ne.
Z tvé se kouří.
No nic.
Vycvičíme vás.
Na to nemáme čas.
Tak co uděláme?
Jo, co uděláme?
Co uděláme?
Budeme na ně střílet zblízka.
Ještě jednou.
Zamířit.
Pal.
Tak jo.
Rozdělíme se do dvojic.
Jeden jde zepředu. Druhý zezadu.
Na signál střílí nejdřív ten vzadu.
Druhý ho dorazí.
Nezastřelte se navzájem. Ať na sebe nemíříte.
Představte si čáru a odchylte se od ní aspoň na třetí hodinu.
Co to znamená?
To udává směr. Představte si ciferník.
Třetí hodina je linie odchylky.
Ale já mám digitálky.
Tak jo. Vztyk a rozchod.
Za hodinu vyrážíme.
Antošo, vstávej.
Jdu pryč a ty zůstaneš s dětmi.
Kam jdeš?
Neboj, hned budu zpátky.
Nikoho sem nepouštějte.
Sveto, máš to na povel, jasné?
Já se nebojím.
Jen chci být s mámou.
Teď chce být každý s mámou.
Naučím tě kouzlo.
Když něco doopravdy chceš, vyplní se to.
Jen si to představuj.
Nakresli si v hlavě obrázek.
A ten pak pošli Bohu do vesmíru.
Jako esemesku?
Jo. On si ji přečte a určitě ti to vyplní.
- Zkusím to. - Dobře.
Ty to taky děláš?
Jo. Právě teď.
Tak jo.
Já jdu.
Odkud jsi?
Stůj!
Počkej. Poslouchej mě.
Počkej.
Poslouchej mě.
Proč tam vlastně jdeme?
Vasju už neprobudíš. Slyšíš?
Protože s námi takhle zacházejí.
Proto.
To nejde.
Mario, jí snad přeskočilo.
Jdi se vycpat!
Voloďo, aspoň ty...
Ženské.
Odnes si mě, řeko,
od těch strmých břehů,
od těch strmých břehů.
Kde jsou pole...
Kde ty pole
moje jsou?
Kde ty lesy moje jsou?
Odnes si mě, řeko,
do země, co patří mně,
tam, kde žije má milá,
ta co modré oči má.
Jako noc potemnělá,
jako rozbouřená řeka,
jako měsíc na nebi
tam na mě ona čeká.
Hledáme syna. Je mu sedm. Blonďák
v ušance. Jmenuje se Anton. Jsme jeho rodiče.
My nejsme místní. Nepatříme tam.
Promiňte, který autobus je náš?
Kterýkoli.
Ještě jednu otázku.
Co je, dědo?
- Synku. - Dej to pryč.
Budu střílet. Zdrhejte!
Dej tu flintu pryč.
Stát! Vraťte se.
Žena má potřebu.
Zpátky do autobusu!
Drží to už hodinu. Pusťte nás.
Zpátky! Vraťte se!
Teď.
Serjožo!
Iro!
Iro! Táto!
Táto!
Počkat. Ztratili jste kluka?
Ano.
Pojďte sem.
Viděla jste ho? Kde?
Kde?
Běž!
Vypadni.
Nic jsem ti neudělal.
Za všechno můžete vy.
Zavlekli jste sem tu nákazu.
Měli jste v Moskvě pochcípat.
Kam mám jít?
Vrať se do Moskvy.
Vždyť umrznu.
To je mi u zadku.
Vypadni.
Nech ho, doktore. Postarám se o něj.
Nechte mě být.
Cože?
Chceš zhebnout s ním?
Ti grázlové mi zabili nejlepšího kámoše.
Nech toho! Najednou je z něj válečník.
Co se děje? Máme brát rukojmí?
- Kde je samotář? V autobuse? - Jo.
To jsou rodiče toho kluka.
Jen jim ho předám a hned se vrátím.
Musíme do lesů.
Vojáci poznají, že někdo chybí.
Předám ho a hned se vrátím.
Kde se sejdeme?
U tebe.
Vždyť je zima.
Budeme muset žít v zemljance.
Láska nás zahřeje.
Tak zatím.
Měj se.
Co teď, Semjonová?
Schováme se v lesích.
Antošo!
Tošo!
Kde je?
Kde?
Antone?
Kde?
Antone!
Co jste mu provedli? Ptám se, co jste mu provedli?
Antošo!
Antone!
Zlato!
Antone!
Kde jsi, zlatíčko? Panebože!
Antošo!
Antone!
Tošo!
Mami!
Zlatíčko.
Děťátko moje!
Panebože! Děťátko moje!
Proboha! Odpusť mi!
Odpusť mi, zlato!
- Mami. - Maminka je tady, zlato.
Dostal ji.
Cože?
Dostal mou esemesku.
Zlato!
Děťátko moje.
No konečně.
Děkujeme.
Vezměte si. Není toho moc,
ale rádi se rozdělíme. Berte.
- To ne. - Berte, prosím.
Tak děkuju.
Uvidíme, co se baští v Moskvě.
Tak šťastnou cestu.
Podej mi ruku, Antošo.
Pošli mu esemesku, jak jsme se domluvili.
To dělám právě teď.
Hodnej kluk.
To je všechno.
- Děkuju. - Opatruj se.
Sbohem.
Podle mého odhadu nám zbývá už jen 150 km.
Mami?
Jsi v pořádku?
Mami.
Mami?
Mami.
Aňo.
Překlad titulků: Jakub Ženíšek