-De dödade honom. -Såja.
-Bara så där! -Såja, sätt dig inte upp.
Det var mitt fel.
-Lugn. -Släpp mig.
-Jag måste tillbaka till sjukhuset. -Ligg ner.
Seryozha, jag ber dig, skynda på.
Är det för spänt?
Det är bra. Tack.
Var är Anton?
I bilen med din far.
Anton, raring,
mamma älskar dig så mycket.
Hon har det bara jobbigt just nu.
Hon är arg på din pappa på grund av tant Anya.
Det är därför hon blir sur ibland.
Men bli inte arg på henne.
Hör du mig?
Sover du?
Sov en stund, du.
Medborgare, evakuering pågår i ert distrikt.
-Upp! -Släpp mig!
Håll er lugna.
Specialisterna tar er till karantäncentraler
där ni får sängplats, medicinsk vård
och varma måltider.
-Låt mig gå! -Följ instruktionerna.
Släpp mig!
Militären lastar folk på bussar.
Vad ska vi göra?
Vi håller oss lugna.
Vi kör förbi.
Medborgare, evakuering pågår i ert distrikt.
Håll er lugna.
Specialisterna tar er till karantäncentraler,
där ni får sängplats,
medicinsk vård och varma måltider.
Följ instruktionerna.
Medborgare...
Centralen, tre civilbilar körde förbi med Moskva-nummerplåtar.
Och en lokal ambulans. Ska vi ta hand om dem?
Centralen, kan ni höra mig?
Vad menar han med "ta hand om"?
Det är centralen. Hur många personer passerade?
Fyra bilar, sex till åtta personer.
De verkar vara civila.
Ignorera dem.
Ta de ni har till lägret.
Gränskontrollen tar dem vid vägspärrarna.
Uppfattat. Klart slut.
Antosha, vakna. Anton.
Anton?
Anton!
Vad har hänt?
Vad händer?
Jag...
Va?
Jag trodde han sov under täcket.
Han är inte där. Det är mitt fel.
Fort!
Det är mitt fel.
Ira!
Jag trodde att han sov under täcket. Men han var inte där.
Helvete!
Ur vägen för helvete!
Flytta på dig, din subba!
Ur vägen! Ur vägen, subba!
Flytta på dig!
Militären är där. De släpper inte förbi oss.
Vi har inte tid!
Om de dödar oss alla...
Du är helt galen!
Hallå, sluta! Sluta!
Anya! Ira!
-Jag ska döda henne! Subba! -Ira!
Sluta!
Anya, sluta!
-Ta undan henne! -Nu räcker det!
En väg är ett rakt segment av en sträcka.
Bussarna med soldaterna rör sig bort från oss
i en medelhastighet av 45 km/h.
Det närmaste lägret är 40 kilometer bort.
De måste lasta av och komma tillbaka.
Därför har vi ungefär två timmar innan militären återvänder.
De, ja. Men tänk om det finns fler soldater?
Vi kör fort.
Kom igen!
Hoppa in nu!
Medborgare, evakuering pågår i ert distrikt.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Håll er lugna.
Specialisterna tar er till karantäncentraler
där ni får sängplats, medicinsk vård...
Kan du förklara en sak?
Vart tar ni oss? Ni håller oss här som boskap.
Kom!
Vänta!
Medborgare,
evakuering pågår i ert distrikt.
Håll er lugna.
Specialisterna tar er till ett karantäncentrum,
där ni får sängplats,
medicinsk vård och varma måltider.
Följ instruktionerna.
Medborgare, evakuering pågår i ert distrikt.
Håll er lugna.
Specialisterna tar er till karantäncentraler,
där ni får sängplats, medicinsk vård...
Stanna!
Varför? Gör det inte!
Se vad som finns där borta.
Medborgare, evakuering pågår i ert distrikt.
Håll er lugna. Specialisterna tar er...
VÅRDAVDELNING
Kom ut.
Ligg ner. Ansiktet nedåt.
Fort.
Anton!
Tosha!
Anton!
Tosha!
Anton!
Tosha!
Anton!
Hallå, doktorn! Vänta! Kom hit!
Här är det fotspår! Från ett barn, ser det ut som.
Tur att han inte gick till byn.
Vi måste gå dit.
Tosha!
Anton!
Tosha!
Hallå.
Lyonya, har ni sett nåt?
Nej, vi har inte hittat honom.
Kom.
Jag har tittat överallt här.
Sjukhuset är där borta.
Om jag var han, skulle jag gå dit.
Det är öppet och varmt.
Kom.
Lyonya. Vi är på väg till sjukhuset.
Vi ska gå dit.
Uppfattat. Jag går också dit.
Anton!
Antosha.
Antosha!
Anton!
Antosha!
Antosha.
Anton.
Herregud! Jösses! Anton!
-Anton, svara! -Antosha!
Tosha!
-Var är du, Tosha? -Anton!
Tosha.
Anton!
Tosha!
Jag står vid nödutgången.
Kom hit.
Sköt de alla?
Alla patienter?
Det ser ut som det.
Ira!
Seryozha.
Ira! Sluta.
Ira, sluta.
-Anton! -Sluta!
Sluta.
-Undan! Låt mig vara! -Sluta.
Nej! Vad gör du? De är alla infekterade!
Rör mig inte! Undan! Låt mig vara!
-Sluta. -Undan!
Ni allihop! Lämna mig här!
Åk till er jävla sjö!
Gå iväg!
Anton!
Hör på mig. Anton är inte här.
Det är ett mycket bra tecken. Vi kommer att hitta honom.
Men för att göra det måste du stiga upp.
Vad gör du? Håll dig undan!
"Lystring!
"Distriktet är inom det infekterade området och ska evakueras.
Transport till tillfälligt boende organiseras.
Ni får sängplats, medicinsk vård och varma måltider.
Gå till närmaste busstation för transport."
Här står platserna.
Om Antosha kom härifrån kanske han gick till en busstation.
Vi måste söka Antosha där.
Specialisterna tar er till karantäncentraler,
där ni får sängplats,
medicinsk vård och varma måltider.
Vad är det där?
Jag kan inte se.
Det ser ut som en sjukstuga.
Men jag ser inga läkare.
Låt mig se.
Vi måste prata med dem.
"Prata", visst. Du hörde dem på radion. Såg du kropparna?
"Prata..."
Antosha!
Ira, stanna!
Seryozha!
Antosha.
-Ira! -Antosha.
Ira!
Stanna!
Vart går du obeväpnad?
Mitt barn! Släpp in mig! Jag måste in.
Släpp in mig! Antosha! Mitt barn är här.
Släpp fram mig, min son är här.
Antosha! Anton!
Hallå! Bort med tassarna!
Okej, kom.
Ursäkta.
Se efter din kvinna.
Stanna! Tillbaka ombord på bussen.
Har ni sett en pojke?
Han är sju, blond och har mössa.
-Tillbaka ombord. -Han heter Anton.
Jag sa gå tillbaka.
Vi bor inte här, vi måste inte gå ombord.
-Ni får inte lämna bussen. -Vilken buss ska vi ta?
Vilken som helst.
-Rör dig inte. -Vad är det? Lägg ner det.
-Jag skjuter. -Pappa.
Spring. Jag säger att ni ska springa.
Vad gör du? Lägg undan vapnet!
Lugn.
Tillbaka ombord.
Hon måste kissa.
Tillbaka ombord.
Vi har hållit oss i en timme redan.
Undan!
Specialisterna tar er till karantäncentraler,
där ni får sängplats,
medicinsk vård och varma måltider.
Var är mitt gevär?
-Ge mig det. -Nej!
Ge mig det.
-Nej. Sluta! -Ge mig det!
-Du ska ingenstans! -Ge mig geväret.
Du ska ingenstans!
Snälla.
Vad är det för skitsnack?
Undan!
Upplopp!
Var tyst.
Jag skjuter.
SEX TIMMAR TIDIGARE
Kom ut.
Ligg ner.
Ansiktet nedåt.
Fort.
Tyst. Var inte rädd.
Hör du mig? Vad är fel?
Femman, hör du mig?
Har du hittat ungen?
Vad heter du?
Anton.
Är du ensam här?
Fan.
Har du feber och hosta?
Okej, Anton.
Vi ska sticka härifrån tillsammans.
Var är din jacka?
Jag har ingen.
Underbart!
Underbart.
Ställ dig upp.
Hör noga på, Antosha.
Vi ska springa ut i skogen.
Vi måste springa jättefort, men du måste vara mycket...
Oleg!
Var i helvete är du?
Kom!
Kom. Fortare.
Ner. Tyst.
Kolla där inne. De kan ha gömt sig där.
Medborgare,
evakuering pågår i ert distrikt.
Håll er lugna.
Fortare!
Specialisterna tar er till karantäncentraler...
Vad hände?
Mitt ben.
Ditt ben? Kan du stå på det?
Ställ dig upp.
Okej. Ta av jackan.
Fort, sitt på den.
Håll den här.
Jag vänder på dig.
Kom igen, den här vägen.
Okej. Låt mig se.
Ditt knä verkar okej.
Varifrån kommer du, pojke?
Moskva.
Moskva?
Var är dina föräldrar?
De försvann.
Mamma, pappa, Anya...
Vem är Anya?
Din syster?
Nej, hon som pappa bor med.
Bor du med dem?
Nej, jag bor med mamma.
Okej. Ett, två, tre.
Allt är bra nu. Du kan gå själv.
Var är din mamma?
Mamma är med pappa.
Det var intressant.
Anya då?
Hon är också med pappa.
Vi åkte alla tillsammans.
Ni fyra?
Nej. Misha är med oss.
Han är Anyas son.
Men min pappa är inte hans pappa.
Han är bara min.
Så är det Lyonya och Marina, hon är med barn.
Och Polina. Misha gillar henne.
Okej, allt är kristallklart.
Vanliga Moskvabor.
Stå upp.
Fryser du?
Ja.
Det blir bra.
Är den mannen död?
Han är skadad.
Han är full.
Hallå!
Din skithög, upp! Du förfryser dig.
Var fick du tag i det?
Det finns inget kvar.
Var är min man?
Hemma, tror jag.
Håll den här.
Kom igen, upp med dig.
Kan du gå?
Ja.
Fortsätt gå.
Kom.
Har du nåt att käka?
"Att käka"?
Jag behöver frukost, frun.
Du, frun, förlåt. Det bara hände.
Kan du vara tyst?
Kom igen, upp.
En Guds gåva till make.
Bra gjort! Du eldade åtminstone inte ner huset.
Du hann inte.
Vad är det för fel med det? Vi drack bara lite.
Ta honom till ett annat rum.
Vasya...
"Drack bara lite." Kom in. Är du rädd?
-Va? Stå still. -Kom hit.
Ramlade du?
-Lever du? -Sitt här.
Det räcker, upp nu.
De kom och bad alla lämna byggnaden.
Patienterna togs upp ur sängarna.
De sa att de måste flytta dem. Jag gömde mig i en garderob.
Sen hörde jag skottlossning.
Jag antar att de dödade sjuka.
Nej, de dödade alla. Både sjuka och friska.
Myndigheterna måste agera.
Det är bättre så, för att undvika plågan.
Så här tycker jag.
Varför bota dem?
Du blev sjuk.
Det var det. Eller hur?
Nu är det kört!
Är du säker på att du är frisk?
-Jag är inte så säker. -Jag har inte gjort nåt.
Låt mig bota dig.
Jag pratar bara.
Sitt och var tyst.
Tänk om de inte är ryssar?
Vi vet inte varifrån de kommer eller vilka de är.
Varifrån kommer de då?
De är kanske kineser.
Sexan, det är basen.
Sexan här.
Var är du? Har ni rensat Lunyovo?
Det har vi.
Varför är ni kvar? Ni skulle vara klara klockan tre.
Vi blev tvungna att skjuta i bussen.
De ville inte gå ut.
Golvet är kletigt nu.
Vi håller på att städa upp.
Uppfattat. Skynda på.
Det är en stor folkhop här.
Vi måste göra tre eller fyra resor. Klart slut.
De jävlarna.
Invånare! Lämna era hem.
Lämna era hem. Samling utanför.
Invånare, lämna era hem.
Lämna era hem.
Invånare, samling utanför.
Lämna era hem.
Invånare, samlas utanför.
Invånare, lämna era hem.
Hallå!
Upp med dig, kom!
Vad har du?
En till här.
Ska vi ta ut honom?
Är du inte trött på att släpa runt dem?
Vi tar honom här inne.
Har du fler frågor?
Vasya.
Gå in i ladan.
Vi lägger honom på tunnorna.
Vasya, stanna här ett tag.
Vi begraver dig om tre dagar, enligt traditionen.
Om vi lever då.
Det är allt.
Inte mycket.
-Vi är nakna mot en tanker! -Har de tankers?
Vem mer kan ha nåt?
Jag tror vi har sökt hos alla.
Vad vill ni?
Jag är Olya Semenova från sjukhuset.
Du köpte potatis från mig i höstas.
Jag är frisk.
Det är alla de också.
Vi måste prata.
Kom in ensam.
Är du galen? Det är myndigheterna.
Då var det dags igen.
Har du svurit eden?
Jag är reservofficer.
Har du svurit eden?
Jag svär... att noga studera militärkunskap,
skydda militären och folkets egendom,
och tills jag dör vara hängiven mitt folk,
mitt hemland Sovjet och Sovjets regering.
Av allt det finns bara folket kvar.
Och de väntar där ute.
Du svor eden, så försvara dem.
Vad för försvarare är jag nu?
Jag har fått nog av krig. Vart kan jag gå med bara ett ben?
Det hindrar inte dig från att döda djur.
Vi behöver dina vapen.
Ta av jackan.
Va?
Vi kan dricka te.
Oj!
Räcker det?
Sa. 26:a.
Ett Mosin-Nagant-gevär.
Ett SMG.
Ett Simonov karbingevär.
Har du nåt lättare?
Det finns pistoler i botten.
Mauser och TT, min favorit.
Allt är väloljat och fungerande. Jag har kulor också.
Varför så många?
Jag behöll alla för dig.
Sikta!
Eld!
Min skjuter inte.
Inte min heller.
Din ryker.
Det gör inget.
Vi fortsätter tills vi lär oss.
Vi har inte tid för det här.
Vad ska vi göra?
Ja, vad ska vi göra?
Vad ska vi göra?
Vi ska skjuta dem på nära håll.
En gång till.
Sikta.
Eld.
Okej.
Vi delar in oss två och två.
En kommer framifrån, den andra bakifrån.
På en signal går den som är bakom fram.
Och dödar.
Och skjut inte varandra. Håll er undan skyttelinjen.
Dra en gräns i huvudet och avvik mot klockan tre, minst.
Vad menar du med "klockan tre"?
Riktning. Tänk er en klockas visare.
Klockan tre är riktningen.
Min klocka är elektronisk.
Okej, stå upp och skingra er.
Vi åker om en timme.
Antosha, upp.
Jag ska iväg och du stannar här med barnen.
Vart ska du?
Jag kommer snart tillbaka.
Släpp inte in nån.
Sveta, du tar befälet.
Jag är inte rädd.
Jag vill bara vara med mamma.
Alla vill vara hos sin mamma nu.
Låt mig lära dig en sak.
Om du verkligen vill nåt, kommer det att bli sant.
Du måste bara föreställa dig det.
Rita en bild i huvudet.
Skicka sen iväg den ut i rymden till Gud.
Som ett sms?
Ja. Han kommer att se det och ser till att det sker.
-Jag ska försöka. -Okej.
Gör du också så?
Ja. Jag gör det just nu.
Okej.
Jag går nu.
Varifrån kommer du?
Stanna!
Frun! Kan du lyssna?
Frun, vänta.
Hör på mig.
Varför går vi här? Svara.
Du får inte tillbaka Vasya. Hör du mig?
För att de inte får behandla oss så här.
Det är därför.
De får inte.
Maria, hon har blivit galen.
Fan ta dig!
Volodya, du har åtminstone...
Kvinnor.
Floden sveper mig med
Ut bortom de branta bankarna
Där fälten...
Är mina fält
Där skogen är min skog
Floden sveper mig med
Till landet jag kallar mitt eget
Där min älskade bor
Hon har blå ögon
Som en mörk natt
Som en forsade flod
Som en ensam måne
Hon väntar på mig i skyn
Har du sett en pojke? Han är sju, blond,
och har mössa. Han heter Anton.
Vi måste inte gå ombord.
Vilken buss ska vi ta?
Vilken som helst.
Jag har en fråga till.
Vad är det, gamling?
-Min son. -Lägg ner geväret.
Jag skjuter. Spring!
Lägg ner geväret.
Stanna! Tillbaka ombord.
Min fru måste kissa.
Tillbaka ombord!
Vi har hållit oss i en timme.
Undan! Tillbaka ombord.
Gör det nu.
Seryozha!
Ira!
Ira! Pappa!
Pappa!
Har ni tappat bort en pojke?
Ja.
Följ med.
Har du sett honom? Var?
Var?
Gå!
Gå härifrån.
Jag har inte gjort er nåt.
Det här hände på grund av dig.
Du tog hit infektionen.
Du borde ha dött i Moskva.
Vart ska jag gå?
Gå tillbaka till Moskva.
Jag kommer att frysa.
Som om jag bryr mig.
Stick härifrån.
Doktorn. Undan. Jag behandlar honom själv.
Låt mig vara.
Va?
Vill du ligga bredvid honom?
De jävlarna dödade min bästa vän.
Det räcker! Jävla krigare.
Vad gör du? Har vi order att ta gisslan?
-Var är han? I bussen? -I bussen.
Det här är pojkens föräldrar.
Jag ska lämna över pojken och kommer sen.
Vi måste gå till skogen.
De märker snart att de är borta.
Jag ska överlämna barnet till dem.
Var ska vi träffas?
Hemma hos dig.
Men det är vinter.
I skogen blir vi tvungna att bo i en håla.
Kärlek gör stuga till slott.
Vi ses sen.
Vi ses.
Semenova, vad gör vi nu?
Vi drar oss tillbaka in i skogen.
Antosha!
Tosha!
Var är han?
Var?
Anton!
Var?
Anton!
Vad har ni gjort med honom? Jag ställde en fråga!
Tosha!
Anton!
Älskling!
Anton!
Var är mitt barn? Herregud!
Tosha!
Anton!
Tosha!
Mamma!
Älskling!
Min älskling!
Herregud! Min älskling!
Åh, Gud, förlåt mig!
Snälla, förlåt mig, älskling!
-Mamma. -Mamma är här.
Det nådde fram.
Va?
Mitt sms kom fram till honom.
Älskling!
Min älskling.
AMBULANS
Äntligen.
Tack.
Här, ta det. Det är inte mycket,
men ta vad vi har.
-Nej, tack. -Ta det, snälla.
Tack.
Vi får se vad Moskvaborna äter.
Så där, var försiktiga.
Antosha, vi tar i hand.
Skicka honom sms:et som vi kom överens om.
Jag gör det just nu.
Duktig pojke.
Det var allt.
-Tack. -Lycka till.
Hej då.
Enligt min uppskattning, har vi bara 15 mil kvar.
Mamma?
Mår du bra?
Mamma.
Mamma?
Mamma.
Anya.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis